ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2905/24  Номер провадження 33/814/795/24	Головуючий у 1-й інстанції Гусач О. М.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

Категорія: частина 1 статті 130Кодексу України про адміністративні правопорушення 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:
судді Пікуля В.П.,
з секретарем Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника – адвоката Більди Валентина Валентиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 квітня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП,

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваної постанови 
Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді, 08 березня 2024 року о 23-12 год ОСОБА_1 в м. Кременчуці по вул. Соборній керувала транспортним засобом «BMW 318D» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимогу пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись із постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 квітня 2024 року захисник – адвокат Більда В.В. в інтересах ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку вказавши, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням вимог чинного законодавства і права на захист та прохав скасувати оскаржувану постанову місцевого суду і закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В апеляційній скарзі зазначено, що відеозапис, який мається в матеріалах справи є неналежним доказом.
Посилається, що матеріали справи не містять направлення на проведення огляду на стан сп`яніння. 
Крім того, захисник, вказує що огляд на встановлення стану сп`яніння, який було проведено у медичному закладі, за допомогою газоаналізатору і враховуючи його похибку та з урахуваннями Віденської конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року доводить, що ОСОБА_1 не перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Також, зазначає, що медичний огляд було проведено з порушеннями, оскільки лікар, який проводив огляд не відібрав зразки біологічного середовища.
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
ОСОБА_1 та її захисник – адвокат Більда В.В. будучи належним чином повідомленими про розгляд у справі в судове засідання не з`явилися.
Захисник Більда В.В. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника, в якій вимоги апеляційної скарги підтримав.
Мотиви суду
Згідно положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як передбачено пунктом 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (частина друга).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (частина третя).
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Вимогами статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу.
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення від 09 березня 2024 року серії ААД №045957, тестування на алкоголь, яке проведено за допомогою приладу «Драгер», акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 756 від 09 березня 2024 року, копію постанови, відеозапис з нагрудної камери поліцейського та іншими матеріалами справи у їх сукупності.
Оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується й апеляційний суд, а доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях скаржника події та складу адміністративного правопорушення спростовуються матеріалами справи.
Щодо інших доводів апеляційної скарги
Що стосується порушення права ОСОБА_1 на захист, то згідно з частини 1 статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. 
При цьому, особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 271 КУпАП, може залучити до участі у справі захисника під час розгляду справи. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанції таким правом скористався.
Твердження захисника, що матеріали справи не містять направлення на проведення огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу.
З переглянутого відеозапису встановлено, що працівник поліції виписує направлення на проведення огляду ОСОБА_1 , в подальшому, після прибуття до лікарні, направлення було вручено медичному персоналу і на основі нього було проведено огляд особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Сам факт не долучення вищевказаного направлення до протоколу про адміністративне правопорушення не ставить під сумнів, у даному випадку, законність проведення медичного огляду на стан сп`яніння.
Доводи захисника, що показники вмісту алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 , з урахуванням похибки газоаналізатору, є гранично допустимими з огляду на Конвенцію про дорожній рух від 08 листопада 1968 року (далі – Конвенція) не дають підстави для задоволення апеляційної скарни.
Так, відповідно до статті 8 Конвенції, зокрема пунктів 5 та 6, водій повинен контролювати свій транспортний засіб так, щоб бути завжди спроможним належним чином ним управляти. Він повинен бути знайомий з правилами дорожнього руху, приписами у сфері безпеки дорожнього руху, а також з такими чинниками, що можуть впливати на його поведінку, як втома, вживання лікарських препаратів і управління транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотиків.
В національному законодавстві потрібно передбачити спеціальні положення, що стосуються управління під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з управлінням транспортним засобом. У будь-якому випадку максимальний рівень вмісту алкоголю в крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
Тобто, Конвенція встановлює максимальний рівень присутності алкоголю в крові водія та/або повітрі, що видихається, тому національне законодавство не може встановлювати рівень алкоголю вищий, ніж передбачений у вказаній Конвенції; натомість, органи кожної держави не позбавлені права встановити рівень алкоголю нижчий, ніж у Конвенції.
Згідно з пункту 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові.
Отже, допустимий рівень алкоголю в крові водія, визначений національним законодавством України та не може перевищувати 0,2 ‰ алкоголю.
Якщо при проведенні огляду водія на стан сп`яніння з використанням технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, та/або у медичному закладі, вміст алкоголю в крові визначається на рівні, що перевищує 0,2 ‰, то є підстави стверджувати про алкогольне сп`яніння водія.
Доводи захисника, про порушення під час проведення огляду, оскільки працівники медичного закладу не відібрали зразки біологічної речовини не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Слід зазначити, що положення пункту 13 розділу ІІІ Інструкції, на який посилалась сторона захисту, не зобов`язує лікаря використовувати для дослідження кров, а надає йому можливість її використання, якщо в обстеженої особи неможливо взяти зразки біологічного середовища, зазначених у пункті 12 цього розділу.
Щодо положення 14 розділу ІІІ Інструкції апеляційний суд звертає увагу, що зміст вказаного пункту стосується лише водіїв-учасників дорожнього руху, які внаслідок ДТП перебувають у несвідомому стані або з тяжкими травмами.
Наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, жодним чином не означає, що це є альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати. Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища. У всякому разі, огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем медичного закладу, у який доставлений водій транспортного засобу, та лише лікар може визначити вид зразків біологічного середовища, необхідних для лабораторного дослідження. При цьому, враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у цьому закладі охорони здоров`я.
Під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчити про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
Висновки суду
Отже, жодних об`єктивних даних, які б спростовували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, матеріали справи не містять і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
При цьому, суд звертає увагу, що посилання в апеляційній скарзі на те, що постанова суду першої інстанції неналежним чином мотивована не дає підстави для задоволення апеляційної скарги, так як наведені в апеляційній скарзі аргументи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою. 
Стягнення накладено у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.
Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Більди Валентина Валентиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , – залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 квітня 2024 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського 
апеляційного суду                                                         В.П. Пікуль