ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2024 року
м. Київ
справа № 740/7242/21
провадження № 51-2108 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
захисника                                                               ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
прокурора                                                               ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова 
від 06 жовтня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 
2024 року щодо
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя 
АДРЕСА_1 )
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 
ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК) та
ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя 
АДРЕСА_2 , 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 
ст. 115 КК.
Змістоскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2023 року засуджено:
- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;
- ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.
2. Вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат.
3. Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 17 січня 2024 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишив без змін.
4. Суд визнав ОСОБА_8 винуватим у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя потерпілого в момент заподіяння, вчинене групою осіб, а ОСОБА_9 в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому.
5. Як установив суд, 30 серпня 2021 року близько 19:30 год, ОСОБА_8 спільно 
з ОСОБА_9 , перебували поблизу будинку 
АДРЕСА_1 , де на той час знаходився потерпілий ОСОБА_10 , з яким у них виник конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи групою осіб, нанесли потерпілому не менше 4- х ударів руками та ногами у голову та обличчя, не менше 2 ударів у грудну клітку та поперек, чим спричинили потерпілому легкі та тяжкі тілесні ушкодження. Після цього, ОСОБА_9 , з метою заподіяння смерті ОСОБА_10 стиснув рукою шию останнього, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, які в момент їх заподіяння, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті, від яких потерпілий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на місці події.
Вимоги та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
6. У касаційних скаргах захисники  ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам засуджених, просять змінити судові рішення щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і на підставі ст. 69 КК призначити останнім покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років кожному.
7. При цьому захисник ОСОБА_7 посилається на те, що місцевим судом при призначенні ОСОБА_8 покарання не було враховано ряд обставин, що суттєво впливають на характер та ступінь суспільної небезпеки, зокрема, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме стан його здоров`я, вік, відсутність заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні. 
8. Захисник ОСОБА_5 посилається на те, що місцевим судом при призначенні ОСОБА_9 покарання не було враховано активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, його поведінку під час та після вчинення злочину, зокрема те, що її підзахисний викликав на місце події швидку допомогу, що на вчинення злочину його підбурив ОСОБА_8 , відсутність заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні. Також захисник наголошує, що в мотивувальній частині вироку суд вказав про необхідність призначення її підзахисному мінімального покарання, однак призначив не 7 років, як це передбачено санкцією статті, а 7 років і 6 місяців позбавлення волі.
9. Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасників судового провадження
10. Захисник ОСОБА_5 підтримала подану нею касаційну скаргу,  а щодо касаційної скарги захисника ОСОБА_7 , покладалась на розсуд суду, прокурор заперечувала проти задоволення касаційних скарг сторони захисту.
Мотиви Суду
11. Заслухавшидоповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
12. Відповідно до ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
13. Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно 
до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
14. Висновки суду про доведеність винуватості  ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а також правильність кваліфікації їхніх дій, у касаційних скаргах не оспорюються.
15. Щодо доводів касаційних скарг про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам засуджених, колегія суддів зазначає таке.
16. Згідно з положеннями статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
17. Відповідно до положень ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків, визначених цим Кодексом, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
18. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вирішуючи питання про обрання  ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції відповідно до статей 65-67 КК врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винних, які раніше не судимі, позитивно характеризуються за місцем проживання, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, їх ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
19. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд визнав щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особами, що перебувають у стані алкогольного сп`яніння. 
20. Урахувавши наведене суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі - 7 років і 7 років 6 місяців відповідно.
21. З огляду на тяжкість кримінальних правопорушень та відсутність достатніх обставин, що пом`якшують покарання, суд не знайшов підстав для застосування до  ОСОБА_8 та ОСОБА_9  положень ст. 69 КК.
22. Не погодившись із зазначеним вироком, ОСОБА_8 , захисники  ОСОБА_7 та ОСОБА_5 оскаржили його в апеляційному порядку. При цьому доводи поданих апеляційних скарг за своїм змістом є аналогічними доводам, поданих касаційних скарг сторони захисту.
23. Переглянувши кримінальне провадження, суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи сторони захисту про невідповідність призначеного ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання через суворість, а також можливість застосування до них положень ст. 69 КК, визнав їх безпідставними належним чином умотивувавши своє рішення.
24. Так, суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевий суд при призначенні обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, дотримуючись вимог кримінального закону, урахував усі обставини справи, в тому числі дані про особи винних, які визнали свою вину, також те, що вони раніше не судимі, за місцем проживання характеризуються позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, їх вік, стан здоров`я, а так само ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, ставлення до скоєного.
25. Спростовуючи доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо наявності у діях обвинувачених активного сприяння розкриттю злочинів, як обставини, що пом`якшує покарання, апеляційний суд правильно зазначив, що активне сприяння розкриттю злочину - це надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність.
26. Натомість матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які би свідчили про те, що  ОСОБА_8 та ОСОБА_9 активно сприяли правоохоронним органам у розкритті інкримінованих їм кримінальних правопорушень. За відсутності таких даних, висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності у їх діях такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочинів є правильними. 
27. Також судом апеляційної інстанції було надано оцінку поведінці ОСОБА_9 під час та після вчинення злочину, зокрема тому, що саме він викликав швидку допомогу, та правильно зазначено, що винний після вчинення кримінального правопорушення не намагався будь-яким чином допомогти потерпілому, що свідчить про певний ступінь його небезпеки в суспільстві.
28. Апеляційний суд також правильно послався на те, що відсутність претензій з боку потерпілого до  ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не є вирішальним при призначенні покарання та враховується в сукупності з іншими обставинами.
29. При цьому апеляційний суд не знайшов підстав для застосування вимог ст. 69 КК при призначенні  ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, оскільки колегією суддів не було встановлено саме тих обставин, які могли би визнаватися такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.
30. Верховний Суд погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, оскільки суди попередніх інстанцій обґрунтовано не знайшли підстав для застосування положень ст. 69 цього Кодексу.
31. Отже касаційні скарги захисників  ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в частині застосування до засуджених  ОСОБА_8 та ОСОБА_9 положень ст. 69 КК не підлягають задоволенню. 
32. Разом із тим, слушними є доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_5 про залишення апеляційним судом поза увагою її доводів про наявну у вироку місцевого суду суперечність щодо призначеного  ОСОБА_9 покарання.
33. Санкцією ч. 1 ст. 115 КК передбачено, що за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, особа карається позбавленням волі на строк від 7 до 15 років. Отже, мінімальним розміром позбавлення волі за цей злочин є 7 років.
34. Місцевий суд, урахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, дані, що характеризують його особу, у мотивувальній частині вироку дійшов висновку про необхідність призначення йому мінімального розміру покарання у виді позбавлення волі, водночас у резолютивній частині судового рішення призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, чим допустив суперечність.
35. З огляду на наведене судові рішення в частині призначення покарання ОСОБА_9 необхідно змінити, знизити призначене йому покарання у виді позбавлення волі до 7 років.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2024 року щодо ОСОБА_9 змінити.
Пом`якшити призначене ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК покарання до 7 (семи) років позбавлення волі.
В решті судові рішення залишити без зміни.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                  ОСОБА_3