ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3691/24                                                   Суддя першої інстанції: Соломко І.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 липня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                    - Шведа Е.Ю.,
суддів                                        - Голяшкіна О.В., Мельничука В.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на прийняте у порядку письмового провадження додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - Відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області) про визнання протиправним та скасування наказу від 29.02.2024 №15-дс в.о. начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 позов задоволено повністю.
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, яким стягнути з ГУ ДПС у Чернігівській області на її користь судові витрати (витрати на професійну правову допомогу) в сумі 2  072,29 грн.
Додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.06.2024 заяву Позивача задоволено та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2  072,29 грн. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послу адвоката є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних робіт.
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не враховано, що всупереч вимог КАС України Відповідачу не було надано ні детального опису робіт (наданих послуг) до договору на представлення адвокатських послуг, ні платіжного доручення на сплату правничої допомоги. Крім того, наголошує, що Позивачем не доведено, що розмір понесених витрат є неминучим, а також підкреслює, що відшкодуванню підлягають витрати, що мають розумний розмір.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 17.07.2024.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що, всупереч доводів Апелянта, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу Позивачем були надані всі документи разом із позовною заявою, копія якої направлялася Відповідачу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а додаткове рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 до позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на загальну суму 3  283,49 грн (а.с. 128), квитанцію серії 03ААВ №3404363 про сплату коштів в сумі 2  072,29 грн за надання правничої допомоги (а.с. 129) та прибутковий касовий ордер від 09.03.2024 на цю ж суму (а.с. 130). Крім того, до відповіді на відзив Позивачем додано копію договору про надання правової допомоги від 01.03.2024 (а.с. 155-156).
При цьому, всупереч доводів Апелянта, примірник позовної заяви з додатками для Відповідача Позивачем надавався до суду першої інстанції та був отриманий представником ГУ ДПС у Чернігівській області 25.03.2024 (а.с. 138), а копія відповіді на відзив із доданими до неї документами направлялася Відповідачу (а.с. 168).
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що за правилами ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, умовою для присудження за рахунок суб`єкта владних повноважень на користь позивача судових витрат є задоволення адміністративного позову.
Водночас, судова колегія зауважує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2024 задоволено апеляційну скаргу ГУ ДПС у Чернігівській області, скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 та прийнято нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Чернігівській області відмовлено.
Враховуючи такий висновок суду апеляційної інстанції, додаткове рішення суду першої інстанції у цій справі також підлягає скасуванню, незалежно від доводів апеляційної скарги, адже відмова у задоволенні позовних вимог унеможливлює здійснення розподілу судових витрат, понесених позивачем, шляхом їх відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.05.2023 у справі №580/9874/21.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Судовою колегією враховується, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21 у питанні перегляду основного та додаткового судового рішення зробила наступні висновки:
«За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у cправі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у cправі № 922/3289/21.
Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови Центрального апеляційного господарського суду від 27 вересня 2022 року у цій справі, то додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2022 року також слід скасувати.».
У справі, яка розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанцій, відтак, рішення, яке є додатковим до цього рішення, також підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 143, 242-244, 250, 252, 308, 311, 315, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - задовольнити частково.
Додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року -скасувати.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      Е.Ю. Швед 

Судді                                                                                            О.В. Голяшкін

                                                                                                    В.П. Мельничук

Повний текст постанови складено та підписано 30 липня 2024 року.