КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                                                                                    
Апеляційне провадження:                                                                                                                                       Доповідач - Кулікова С.В.
 № 22-ц/824/11383/2024  
 
                                        П О С Т А Н О В А
                               І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                          Справа №752/2330/24 
 
15 серпня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді    - Кулікової С.В.
суддів                         - Музичко С.Г.    
                                   -  Болотова Є.В.
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Ольшевської І.О., у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квітень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внесках на експлуатацію будинку,-
 
                                                    в с т а н о в и в:
 
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квітень» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внесках на експлуатацію будинку та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 74 248,30 грн., яка виникла в період з 01.02.2018р. по 25.12.2023р., 3% річних у розмірі 6 743,07 грн., інфляційних витрат у розмірі 23 188,80 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування позову зазначило, що відповідно до протоколу №1 від 01.06.2009р. установчих зборів співвласників будинку по АДРЕСА_1 створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квітень». 
Згідно Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.  Згідно з протоколом Загальних зборів ОСББ «Квітень» від 26.12.2017р. було встановлено розмір внеску на експлуатацію будинку в розмірі 6,28 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири/приміщення, а також визначено, що в разі наявності заборгованості по внесках на експлуатацію будинку понад 2 календарних місяці застосовувати в розрахунках із власниками квартир/приміщень розмір внеску, що становить 18,84 грн. за кв.м. загальної площі квартири/приміщення. 
Відповідач відповідно до Договору про участь у будівництві №К-02/3/080 від 15.03.2017р. є власником квартири АДРЕСА_2 . Починаючи з 01.02.2018р. відповідач неналежним чином виконує покладені на неї обов`язки та не сплачує внески на експлуатацію будинку, які встановлені загальними зборами ОСББ, з огляду на що має заборгованість у розмірі 74 248,30 грн. станом на 25.12.2023р. Оскільки в добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість, ОСББ «Квітень» звернулось до суду за захистом права, яке вважає порушеним, та просить стягнути заборгованість за надані послуги з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квітень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внесках на експлуатацію будинку задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квітень» заборгованість по внесках на експлуатацію будинку, що виникла за період з 01.02.2018р. по 25.12.2023р., в розмірі 74 248,30 (сімдесят чотири тисячі двісті сорок вісім грн. 30 коп.) грн.
         В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квітень» 1 905,64 (одна тисяча дев`ятсот п`ять грн. 64 коп.) грн. судового збору.
Не погоджуючись з таким рішенням суду  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права. Посилається на порушення трирічного строку позовної давності для зверення до суду. Вказує, що не була присутня на зборах ОСББ та не надавала згоду на його створення. Вказує на неправомірність підвищення розміру внесків з 6,28 грн до 18.84 грн.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній наголошував на законності рішення суду першої інстанції та на безпідставності доводів апеляційної скарги.
Вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги стосовно трирічного строку позовної давності на зверенння до суду оскільки в Україні було запроваджено карантинні заходи під час яких зупиненно пербіг строків позовної давності.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає   задоволенню з огляду на таке.
Так згідно п. 1 статті 1 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квітень» ОСББ «Квітень» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
У відповідності до п. 1 статті 2 Статуту позивача метою об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.
Відповідно до п. 3 статті 2 Статуту позивача завданням та предметом діяльності об`єднання є забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отримання житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Статтею 5 Статуту позивача визначені права та обов`язки співвласників, серед яких, зокрема, обов`язок співвласника своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, в тому числі ті, які сплачуються управителю.
Протоколом Загальних зборів позивача від 26.12.2017р. було затверджено розмір внеску на експлуатацію будинку та порядку його сплати, а саме 6,28 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири/приміщення. У протоколі визначено, що в разі наявності заборгованості по внесках на експлуатацію будинку понад 2 календарних місяці застосовувати в розрахунках із власниками квартир/приміщень розмір внеску, що становить 18,84 гривень за 1 квадратний метр загальної площі квартири/приміщення. Застосовувати вказаний розмір внеску до споживачів-боржників за весь період наявності боргу по внесках на експлуатацію будинку.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Відповідно до ст. ст. 1, 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Як зазначає позивач, відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Разом з тим, хоч у ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону).
Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Відповідач споживав житлово-комунальні послуги, що надавалися позивачем.
У відповідності до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежно ї якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.
Відповідач доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, не надав.
Відповідач не сплатив вказані послуги належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла перед позивачем заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача за період з 01.02.2018р. по 25.12.2023р. складає суму основного боргу 74 248,30 грн. по внескам на експлуатацію будинку, та на яку позивачем нараховано 3% річних у розмірі 6 743,07 грн. та інфляційні витрати в розмірі 23 188,80 грн.
Відповідач контррозрахунку суми боргу до матеріалів справи не надав.
Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Згідно з п. 2 Постанови ця Постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022р.
З наданих розрахунків розміру заборгованості суд першої інстанції вірно установив, що на основну заборгованість за період з лютого 2018р. по грудень 2023р. включно відповідачці нараховані 3% річних та інфляційне збільшення боргу.
Таким чином, з огляду на Постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022р. №206, позивачем неправомірно нараховано 3% річних та інфляційні витрати, починаючи з 24.02.2022р. по грудень 2023р. включно.
Тобто наданий розрахунок 3% річних та інфляційних витрат не є коректним, не відповідає положенням вказаної вище Постанови Кабінету Міністрів України, а, отже, не може бути взятий до уваги в цій частині нарахувань.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Отже, позивач і відповідач є сторонами у зобов`язанні, а згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Що стосується доводів, щодо застосування позовної давності апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3  ст.267 ЦК України).
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №200/11343/14-ц викладено правову позицію, згідно якої  відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.  Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.  Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року (заява № 14448/88, § 33).
Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України продовжувалася.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.
З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -
                                               п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївськогорайонного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року залишити без змін. 
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
 
Головуючий:                                              Судді: