УХВАЛА

02 липня 2024 року 
м. Київ 

справа № 600/4350/23-а
адміністративне провадження № К/990/22661/24  
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е., 
перевіривши касаційну скаргу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області
на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року  
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2024 року   
у справі № 600/4350/23-а за адміністративним позовом Управління освіти Чернівецької міської ради до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,
УСТАНОВИВ:
Управління освіти Чернівецької міської ради звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області, в якому просило визнати протиправними та скасувати вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області №1, №2, №3 від 13.06.2023 року, які продубльовані у вимозі від 14.06.2023 року, щодо повернення до відповідного бюджету використаної управлінням освіти Чернівецької міської ради не за цільовим призначенням суми субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання державної підтримки особам з особливими освітніми потребами. 
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2024 року,  позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області №1, №2, №3 від 13.06.2023 року, які продубльовані у вимозі від 14.06.2023 року щодо повернення до відповідного бюджету використаної управлінням освіти Чернівецької міської ради не за цільовим призначенням суми субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання державної підтримки особам з особливими освітніми потребами.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі міститься посилання на пункти 3 та 4 частини 4 статті 328 КАС України, як на підстави касаційного оскарження.
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
В обґрунтування зазначено, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання державної підтримки особам з особливими освітніми потребами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2017 №88 (далі - Порядок №88), Типового переліку спеціальних засобів корекції психофізичного розвитку для осіб з особливими освітніми потребами, які навчаються в інклюзивних та спеціальних класах (групах) закладів освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 23.04.2018 №414 (далі - Типовий перелік №414), Примірного переліку обладнання для оснащення кабінетів інклюзивно- ресурсних центрів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.05.2018 №447 (далі - Примірний перелік №447), у контексті пункту 8 частини 1 статті 7 (принцип цільового використання бюджетних коштів) та частини 1 статті 119 Бюджетного кодексу України.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
При цьому, як вбачається із аналізу зазначеного скаржником обґрунтування щодо заявленої ним підстави касаційного оскарження, останнім не зазначені норми права Порядку №88, Типового переліку №414 та Примірного переліку №447, щодо яких, на думку відповідача, необхідно сформувати висновок Верховного Суду.
Слід зазначити, що Верховний Суд не може самостійно визначати норми права, щодо яких необхідно сформувати висновок. 
Зазначене дає підстави для висновку, що у касаційній скарзі формально зазначено про відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування норм права, а доводи скарги наведені безвідносно до предмета спору та висновків судів.
Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Також в касаційній скарзі відповідачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 3 частини третьої статті 353 КАС України, а саме порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо:
- справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Слід зазначити, що таке зазначення не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження без посилання на конкретний підпункт частини 4 статті 328 КАС України.
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
З урахуванням змін до  КАС України, внесених  Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX    і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року  та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2024 року у справі № 600/4350/23-а за адміністративним позовом Управління освіти Чернівецької міської ради до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                            В. Е. Мацедонська