Справа № 295/6959/22
Провадження № 22-ц/801/1980/2024
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Семенцова Л. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року	Справа № 295/6959/22	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів: Шемети Т. М., Берегового О. Ю.,
за участю секретаря Луцишина О. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та ОСОБА_2 про визнання незаконними і скасування постанови та акту державного виконавця,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником - адвокатом Бородіним Дмитром Вікторовичем, на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира про залишення клопотання про компенсацію судових витрат без розгляду, постановлену у цій справі 06 грудня 2023 року суддею цього суду Семенцовою Л.М., 

В С Т А Н О В И В:
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та ОСОБА_2 про визнання незаконними і скасування постанови та акту державного виконавця.
       14 листопада 2023 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник – адвокат Бородін Д.В. вказали на необхідність залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою сторони позивача в судове засідання; оскільки позивач та його представник повторно не з`явилися в судове засідання на розгляд справи, причин неявки до суду вони не повідомили і від них не надходило до суду заяв про розгляд справи за їхньої відсутності, тому існують підстави для залишення позовної заяви без розгляду.
27 листопада 2023 року відповідач ОСОБА_2 через свого представника – адвоката Бородіна Д.В. звернувся до суду з клопотанням про компенсацію здійснених ним судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., понесених цим відповідачем внаслідок необґрунтованих дій позивача.
06 грудня 2023 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира  клопотання ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат залишено без розгляду. 
Не погодившись із такою ухвалою, представник ОСОБА_2 – адвокат Бородін Д.В., посилаючись на порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, прийняти нове судове рішення, яким стягнути із позивача на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Зокрема скаржник посилається на те, що у даному випадку не відбулось судових дебатів та судом не ухвалювалось рішення по суті спору, а позов було залишено без розгляду, тому суд мав застосувати положення ст. 142 ЦПК України, відтак стороною відповідача ОСОБА_2 не було порушено строку звернення до суду із вказаним вище клопотанням. 
У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Нестерчук С.С. вказує, що вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, тому просить її залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. У ньому вона зазначає, що суд першої інстанції правильно вказав, що відповідачем ОСОБА_2 не було дотримано вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України про необхідність подання доказів, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу протягом п`ятиденного преклюзивного строку, що є підставою для залишення цього клопотання без розгляду. Передбачений ч. 6 ст. 142 ЦПК України п`ятнадцятиденний строк – це строк, протягом якого суд має ухвалити судове рішення про розподіл витрат, а не строк, який встановлено для подання відповідачем відповідної заяви та доказів понесених витрат. 
Належним чином повідомлені учасники справи у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились.
01 вересня 2024 року ОСОБА_2 подав заяву, у якій просив розглянути справу, призначену на 10 вересня 2024 року, у його відсутність. 
Згідно положень ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У постанові від 22 травня 2023 року у справі № 523/13340/20 Верховний Суд вказав, що якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він вправі, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Таким чином колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомлених учасників справи, оскільки неявка учасників справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи, а відкладення її розгляду призведе до порушення строків розгляду апеляційної скарги.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін з огляду на таке.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.  До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 8  ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду (п. 16 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).
У судових дебатах виступають з промовами (заключним словом) учасники справи. У цих промовах можна посилатися лише на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні. Кожному учаснику справи надається однаковий час для виступу з промовою в судових дебатах (ч. 1 ст. 242 ЦПК України).
Після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його проголошення (ч. 1 ст. 243 ЦПК України).
 Вимога щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, де судові дебати відсутні (близька за змістом правова позиція викладена у п. 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
З матеріалів справи слідує, що 14 листопада 2023 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду (а. с. 154-155 тому 5), тобто судові дебати у цій справі не проводилися.
27 листопада 2023 року представник ОСОБА_2 – адвокат Бородін Д.В. подав клопотання про компенсацію здійснених ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., понесених внаслідок необґрунтованих дій позивача (а. с. 159-161, тому 5).
Установивши, що на порушення абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник ОСОБА_2 – адвокат Бородін Д.В. подав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу лише 27 листопада 2023 року, натомість згідно приписів цієї норми строк для їх подання закінчився 20 листопада 2023 року, та те, що ОСОБА_2 та його представник були присутні в судовому засіданні 14 листопада 2023 року під час вирішення питання про залишення позову без розгляду, а вимог про поновлення пропущеного процесуального строку відповідачем не заявлено, як і не зазначено про поважність причини його пропуску, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення вказаного клопотання без розгляду на підставі ст. 126, абз. 3 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що у даному випадку не відбулось судових дебатів та судом не ухвалювалось рішення по суті спору, а позов було залишено без розгляду, тому суд мав застосувати положення ст. 142 ЦПК України, відтак стороною відповідача ОСОБА_2 не було порушено строку звернення до суду із вказаним вище клопотанням, не беруться апеляційним судом до уваги з огляду на таке.
Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 340/2823/21 зауважила, що вказівка у ч. 7 ст. 139, ч. 3  ст. 143 КАС України  на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи (постанова Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 березня 2024 року у справі № 604/425/23). 
З аналізу наведених норм цивільного процесуального закону вбачається, що передбачений ч. 6 ст. 142 ЦПК України п`ятнадцятиденний строк встановлено для суду, протягом якого він може вирішити питання про розподіл витрат у випадку залишення позову без розгляду, а не для учасника судового процесу, протягом якого він повинен подати докази понесених витрат. Відтак у даному випадку сторона відповідача повинна була дотримуватись ч. 8 ст. 141 ЦПК України, адже вимога щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, де судові дебати відсутні. 
 Водночас заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (аналогічний висновок викладений у п. п. 57-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі N 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України  апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказану ухвалу - без змін.
У ч. 13 ст. 141 ЦПК України зазначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням приписів цієї норми підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану його представником – адвокатом Бородіним Дмитром Вікторовичем, залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2023 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.
Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий                                                                  О. В. Ковальчук

Судді :                                                                           Т. М. Шемета

                                                                                        О. Ю. Береговий