Справа № 466/3929/22                                Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф. 
Провадження № 22-ц/811/1063/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 лютого 2024 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2022 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачами послуг з централізованого опалення місць загального користування.
Відповідно до опитувального листа споживача теплової енергії, виготовленого спеціалізованою проектною організацією на замовлення балансоутримувача даного будинку – ПП «ЖЕК «Рідний дім», квартира АДРЕСА_2 , що належить відповідачам, обладнана індивідуальним опаленням, а на сходових клітках встановлено опалювальні прилади.
Даний будинок обладнаний вузлом теплової енергії (тепловим лічильником).
Оплата за опалення місць загального користування це не додатковий вид оплати, а частина теплової енергії, які облікована загально будинковим приладом обліку теплової енергії. У вартість плати за опалення місць загального користування входять витрати теплової енергії у внутрішньо будинкових системах опалення та гарячого водопостачання.
Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії. 
З 01 липня 2014 року між сторонами укладено договір приєднання «Про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго». Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення місць загального користування. Квартира відповідачів відключена від централізованого опалення, однак відповідно до вимог законодавства споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, а тому зобов`язані оплачувати вказану послугу.
З врахуванням зазначених обставин та уточнених вимог від 24 травня 2023 року просили стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість з оплати послуг централізованого опалення місць загального користування у розмірі у розмірі 8390,30 гривень за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2021 року та судові витрати у справі ( а.с.2-5;111)
Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 лютого 2024 року вимоги позовної заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування - задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який ареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», ЄДРПОУ 05506460, заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.02.2017 року по 30.11.2021 року в розмірі 8085,18 грн.
Стягнуто з відповідачів на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», ЄДРПОУ 05506460, судовий збір у розмірі 2390,78 грн. (пропорційно задоволенним вимогам позовної заяви), а саме:
з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 - у розмірі 1195,39 грн. Та
з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 - - у розмірі 1195,39 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що позивачем не надаються послуги з опалення місць загального користування (сходових кліток) у будинку АДРЕСА_4 , так як прилади подачі такої теплової енергії відключені, а відповідно і опалення місць загального користування не проводиться.
Вказує, що відповідно до Акту від 18 березня 2016 року, складеного, зокрема, представниками ЛМКП «Львівтеплоенерго», проведено опломбування кульових кранів трубопроводів опалення (подача та зворотка теплоносія) місць загального користування ряду житлових будинків, серед яких будинок по АДРЕСА_4 .
Вважає, що позовні вимоги жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, відсутні докази надання житлово-комунальних послуг, відсутній належний розрахунок нібито існуючої заборгованості щодо стягнення якої звернувся позивач.
Крім того стверджує, що суд першої інстанції неправомірно не застосував наслідки пропуску строків позовної давності.
Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 лютого 2024 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» відмовити повністю.
24 червня 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшов відзив Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
07 липня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 31 липня 2024 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №2 від 09.06.2022 року.
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 від`єднана від системи централізованого опалення. Нарахування по вказаній квартирі проводиться тільки за опалення місць загального користування.
Відповідачі є споживачами послуг, що надаються Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго».
Для здійснення оплати за надані послуги Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», відкритий особовий рахунок № НОМЕР_3 , відповідачам щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості послуг з централізованого опалення місць загального користування з метою їх оплати.
Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу постачання теплової енергії, врегульовано законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 9 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно з п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, споживачі, які відмовилися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, відповідно до методики, що затверджується органом виконавчої влади.
Відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359: власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Згідно з п. 2.1.2 Методики, якщо у будинку встановлено загальнобудинковий прилад комерційного обліку теплової енергії, спожитої на опалення всіх житлових приміщень та місць загального користування, кількість теплової енергії на опалення місця загального користування визначають як частку теплової енергії від загальної витрати на опалення будинку, пропорційно до показів приладів виміру витрат теплоносія.
Пунктом 2.1.3 Методики передбачено, що якщо системою будинкового обліку не передбачено окремого обліку теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, але передбачено теплолічильники в кожного споживача та загальнобудинковий комерційний облік теплоти, кількість теплової енергії на опалення МЗК з урахуванням утрат розподільчими внутрішньобудинковими трубопроводами опалення визначається як різниця між кількістю теплової енергії на опалення будинку та загальною кількістю теплової енергії на опалення всіх інших приміщень.
Пунктом 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1.
Оскільки заборгованість у відповідачів виникла за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2021 року, по «старих» договорах приєднання від 01 липня 2014 року то розрахунок заборгованості позивачем проводився відповідно відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359. 
Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд…» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року №82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 року (у справі №703/58/16-ц), від 26.02.2019 року (у справі №159/6776/18), від 05.06.2019 (у справі №703/3515/15-ц) та від 22.12.2020 року (у справі №311/3489/18), а відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.
Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.
Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», надано визначення поняттям: спільне майно багатоквартирного будинку, відповідно до якого, спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. У будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, належний температурний режим вище 0° C підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку та на горищі.
Оскільки житло відповідачів знаходиться у багатоквартирному будинку, вони зобов`язані нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №703/58/16-ц.
Таким чином по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2021 року у відповідачів утворилась заборгованість з оплати послуг централізованого опалення місць загального користування в розмірі 8390,30 грн, що стверджується письмовим розрахунком, що міститься в справі.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
Відповідачам, як і всім іншим мешканцям будинку, які відключені від систем централізованого опалення, нараховувалась оплата за опалення місць загального користування будинку, які останні з 01 січня 2016 року не сплачують.
Всупереч ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення, а тому зобов`язані сплатити суму боргу.
У відзиві на позов від 01 вересня 2022 року відповідач ОСОБА_2 просила застосувати позовну давність та наслідки її спливу (а.с.40).
Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати позовну давність, стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в межах позовоної давності за період з 01 жовтня 2019 року по 30 листопада 2021 року в сумі 6182,69 гривень.
Запровадження Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року карантину на всій території України не позбавляло можливості позивача своєчасно звернутися з позовом до суду про стягнення заборгованості з відповідачів.
Львівське міське комунальне підприємство підприємство «Львівтеплоенерго» як об`єкт критичної інфраструктури у період карантинупрацювало і мало технічну можливість звернутися до суду.
Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у застосуванні строків позовоної даності до вимог позивача.
Крім того, суду першої інстанції помилково стягнув судовиі витрати з відповідача ОСОБА_1 , який є людиною з інвалідністю другої групи і звільнений від його сплати на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».
З врахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 лютого 2024 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зміні, в частині розподілу судових витрат скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго».
Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 лютого 2024 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування – змінити, в частині розподілу судових витрат скасувати.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», ЄДРПОУ 05506460, заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2019 року по 30 листопада 2021 року в сумі 6 182,69 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 905 гривень судових витрат.
В решті вимог – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 31 липня 2024 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.