ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                   
 
05 червня 2024 року 
м. Київ                                                                       
 
справа № 711/9608/15-ц
провадження № 61-11547св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Фаловської І. М., 
 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Олійник А. С., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи: 
 
заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,
 
представник заявника - адвокат Батюк Олег Олександрович,
 
заінтересована особа (стягувач) - Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
 
особа, яка подала апеляційну скаргу, - Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Акціонерне товариство «Універсал Банк», про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційними скаргами Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) та ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк Олег Олександрович , на постанову Черкаського апеляційного суду від 19 липня 2023 року у складі колегії суддів Сіренка Ю. В., Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,   
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст вимог заяви та судового рішення суду першої інстанції
 
У травні 2022 року адвокат Батюк О. О. В інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі                              № 711/9608/15-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства  «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») заборгованості за кредитним договором № 81-07 від 30 листопада 2007 року в сумі                                         27 745,79 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 07 липня 2015 року становило 590 038,95 грн, та судового збору у сумі               8 850,58 грн.  
 
Заява обґрунтована тим, що 06 березня 2017 року на виконання вказаного рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси видані два виконавчі листи                        № 711/9608/15-ц, які були направлені на адресу ПАТ «ВТБ Банк».
 
Постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, правонаступником якого є Придніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Придніпровський ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ),                  від 29 липня 2017 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання вказаного виконавчого листа. 
 
21 жовтня 2020 року між Акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі - АТ «ВТБ Банк») та Акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») укладено договір № 75-РБ про відступлення права вимоги (далі - договір про відступлення права вимоги № 75-РБ).
 
За умовами договору про відступлення права вимоги № 75-РБ АТ «ВТБ Банк» за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № ІІА-ЕА-2020-08-28-000001-b від 23 вересня 2020 року, передав, а новий кредитор (АТ «Універсал Банк») набув право вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у додатку № 1,              додатку № 2, додатку № 3 до цього договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них (п. 1 договору), зокрема і до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 81-07/1                    від 30 листопада 2007 року та іпотечним договором № 81-07 від 30 листопада        2007 року, що підтверджується договором про відступлення права вимоги № 75-РБ та додатком № 1 до нього, який є невід`ємною частиною цього договору. 
 
Відповідно до пункту 14 договору про відступлення права вимоги № 75-РБ цей                         договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення. 
 
У грудні 2020 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, обґрунтовуючи це обставинами укладення указаного договору відступлення права вимоги. 
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2021 року замінено стягувача АТ «ВТБ «Банк» на правонаступника - АТ «Універсал Банк» у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 711/9608/16-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» боргу в сумі 590 032,95 грн. 
 
У вересні 2021 року АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 дійшли згоди про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування», що підтверджується заявою ОСОБА_1 про реструктуризацію зобов`язання за кредитом в іноземній валюті від 22 липня 2021 року та відповіддю АТ «Універсал Банк» від 21 вересня 2021 року вих. № 2819 на вказану заяву. 
 
Зазначав, що сторони виконавчого провадження змінили зобов`язання за кредитним договором, а саме змінили валюту (з долара США на гривню), розмір зобов`язання та строк його виконання.
 
Виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 711/9608/16-ц від 06 березня 2017 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» боргу в сумі 590 032,95 грн був виданий на примусове              виконання зобов`язання ОСОБА_1 , що передбачене кредитним договором                                № 81-07 від 30 листопада 2007 року, яке, на думку заявника (боржника),                        на цей час припинилося.   
 
21 вересня 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося до Придніпровського ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) із заявою про повернення вказаного виконавчого листа стягувачу.
 
Постановою головного державного виконавця Придніпровського ВДВС у                        м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Петренко С. В. виконавчий лист № 711/9608/15-ц                 від 06 березня 2017 року повернуто стягувачу.   
 
Заявник наголошував на тому, що на день подання відповідної заяви не знятий арешт із поточного рахунку боржника № НОМЕР_1 в Акціонерному банку «Південний», який накладений постановою головного державного виконавця Петренко С. В. від 17 січня 2019 року.  
 
На підставі викладеного заявник (боржник) просив суд визнати виконавчий лист у справі № 711/9608/15-ц таким, що не підлягає виконанню. 
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2022 року заяву задоволено. Визнано виконавчий лист, виданий 06 березня 2017 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі № 711/9608/15-ц, таким,                що не підлягає виконанню. Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що сторонами виконавчого провадження погоджено план реструктуризації та змінено валюту, розмір та строк виконання зобов`язання за кредитним договором № 81-07 від 30 листопада 2007 року, а тому виконавчий лист у справі № 711/9608/15-ц слід визнати таким, що не підлягає виконанню.  
 
Короткий зміст оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції та мотиви його ухвалення
 
Не погоджуючись із указаним судовим рішенням, Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) як особа, яка не брала участі у справі, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Батюк О. О. просив закрити апеляційне провадження через відсутність у особи, яка подала апеляційну скаргу, права на апеляційне оскарження. Також представник заявника просив апеляційний суд стягнути на користь заявника понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 44 000 грн.   
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 19 липня 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції                     (м. Київ) на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2022 року у цій справі закрито.
 
Стягнено з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 000 грн.
 
Постанову суду апеляційної інстанції в частині закриття апеляційного провадження мотивовано тим, що згідно із частиною статті 352 ЦПК України право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) не є стороною виконавчого провадження, не є учасником справи про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, а також не довів, що судовим рішенням суду першої інстанції вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. У зв`язку із наведеним апеляційне провадження за апеляційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) підлягає закриттю. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про існування підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції через необхідність повернення виконавчого збору не свідчать про порушення прав Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) оскарженим судовим рішенням, оскільки повернення виконавчого збору є передбаченим законом наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Незгода особи, яка подала апеляційну скаргу, з виконанням покладених на неї законом обов`язків щодо повернення виконавчого збору не свідчить про порушення її прав оскарженим рішенням місцевого суду. 
 
Постанову суду апеляційної інстанції в частині стягнення судових витрат мотивовано тим, що у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Батюк О. О. просив стягнути з особи, яка подала апеляційну скаргу, понесені ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 44 000 грн. На підтвердження вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, адвокат Батюк О. О. надав копію договору про надання правничої допомоги № 19/06-23 від 19 червня 2023 року із зазначенням вартості послуг з представництва інтересів учасника справи в апеляційній інстанції та опис робіт, виконаних адвокатом. Однак суд апеляційної інстанції вважав зазначену суму витрат за надання правничої допомоги неспівмірною з наданими адвокатом послугами під час апеляційного розгляду цієї справи та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1 000 грн. 
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг 
 
1. Щодо касаційної скарги Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) 
 
28 липня 2023 року Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Черкаського апеляційного суду від 19 липня 2023 року, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.   
 
Заявник указує на те, що згідно із положеннями Закону України «Про виконавче провадження» за умови визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий у виконавчому провадженні виконавчий збір підлягає поверненню боржнику (у цій справі - ОСОБА_1 ). Державний виконавець у виконавчому проваджені здійснював виконавчі дії та примусово стягував суми на виконання виконавчого листа. У межах виконавчого провадження відбулося погашення спірної заборгованості на суму 1 760 грн. Однак суд першої інстанції безпідставно визнав указаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, повністю, зокрема в тій частині, яка була примусово виконана і за що підлягає стягненню виконавчий збір. За наслідками ухваленого місцевим судом судового рішення підлягає поверненню та сума виконавчого збору, яка підлягає стягненню згідно із вимогами закону. 
 
На думку заявника, ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси                     від 16 червня 2022 року у цій справі порушує права Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), що помилково не врахував суд апеляційної інстанції.   
 
2. Щодо касаційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк О. О. 
 
22 серпня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Батюк О. О., засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Черкаського апеляційного суду від 19 липня 2023 року, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить змінити резолютивну частину постанови Черкаського апеляційного суду від 19 липня 2023 року в частині розподілу судових витрат між сторонами, стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційному порядку в сумі 44 000 грн та стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на користь                     ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в касаційному порядку в сумі 7 000 грн. 
 
Представник ОСОБА_1 адвокат Батюк О. О., указує на те, що суд апеляційної інстанції порушив визначений законом порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У відзиві на апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) представник заявника повідомив суд та особу, яка подала апеляційну скаргу, про розмір витрат на професійну правничу допомогу, а також надав докази на підтвердження таких витрат: договір про надання правничої допомоги, детальний опис наданих послуг. 
За вимогами чинного законодавства та сталої практики Верховного Суду учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено статтею 59 Конституції України, а також на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу. При цьому зменшити розмір заявлених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу суд може виключно на підставі відповідного клопотання іншої сторони. Обов`язок доведення неспівмірності заявлених витрат покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. 
 
У цій справі Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) не надав заперечення (клопотання) щодо розміру заявлених ОСОБА_1 відповідних витрат. Суд апеляційної інстанції не дотримався вимог закону та безпідставно вдався до оцінки співмірності відповідних судових витрат з власної ініціативи. Крім того, апеляційний суд не зазначив підстав для зменшення заявленої суми витрат із 44 000 грн до 1000 грн, обмежившись виключно вказівкою на те, що вважає визначену заявником суму витрат за надання правничої допомоги неспівмірною з наданими послугами адвоката в суді апеляційної інстанції.
 
Також касаційна скарга містить доводи заявника про те, що судові витрати                    ОСОБА_1 за подання у цій справі касаційної скарги складають 7 000 грн, що підтверджується договором № 11/08-23 від 11 серпня 2023 року та описом виконаних адвокатом робіт. 
 
Позиції учасників справи щодо поданих касаційних скарг
 
13 жовтня 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив представника            ОСОБА_1 адвоката Батюка О. О. на касаційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), у якому заявник просить залишити вказану касаційну скаргу без задоволення. Відзив обґрунтовано тим, що оскаржене судове рішення в частині закриття апеляційного провадження підлягає залишенню без змін. Заявник посилається на правильність та обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції в цій частині. Крім того, відзив містить посилання заявника на те, що судові витрати ОСОБА_1 за подання у цій справі відзиву на касаційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) складають 3 700 грн, що підтверджується договором № 05/10-23 від 05 жовтня 2023 року та описом виконаних адвокатом робіт.   
 
Від Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відзив на касаційну скаргу                 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Батюк О. О., до Верховного Суду не надходив.
 
Провадження у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2023 року касаційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків.
 
У серпні 2023 року Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) надіслав на адресу Верховного Суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.
 
У серпні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк О. О. , звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Черкаського апеляційного суду від 19 липня 2023 року. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2023 року клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк О. О. , про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено. 
 
Поновлено ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк О. О. , строк на касаційне оскарження постанови Черкаського апеляційного суду від 19 липня                       2023 року.
 
Відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано з Придніпровського районного суду м. Черкаси цивільну справу № 711/9608/15-ц. 
 
У жовтні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
Встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи 
 
Суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалою Придніпровського районного суду  м. Черкаси від 16 червня 2022 року у цій справі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа (стягувач) - Акціонерне товариство «Універсал Банк», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано виконавчий лист, виданий 06 березня 2017 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі № 711/9608/15-ц, таким, що не підлягає виконанню. 
 
Апеляційну скаргу на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2022 року подав Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) як особа, яка не брала участі у справі. 
 
Апеляційний суд встановив, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2022 року питання про права та обов`язки Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) не вирішувалося.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Батюк О. О. просив стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) понесені                      ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 44 000 грн. 
 
На підтвердження вимог про відшокдування витрат на професійну правничу допомогу адвокат надав копію договору про надання правничої допомоги № 19/06-23 від 19 червня 2023 року із зазначенням вартості наданих послуг та опис робіт, виконаних адвокатом під час апеляційного розгляду цієї справи. 
 
Факт подання Другим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) клопотання про зменшення розміру понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та/або заперечень щодо цих вимог суд апеляційної інстанції не установив. 

Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг та врахувавши позиції усіх учасників справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) та касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Батюк О. О., задоволенню не підлягають.  
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Черкаського апеляційного суду від 19 липня 2023 року відповідає, а викладені у касаційних скаргах доводи скаржників є неприйнятними з огляду на таке.   
 
За частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. 
 
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
 
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
 
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
 
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відносяться ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
 
Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; виконавчий лист виданий на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; виконавчий лист видано помилково, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
 
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
 
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц (провадження № 61-43447св18), від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20 (провадження № 61-10482ав21), від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001 (провадження № 61-1762ав22), 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).
 
Щодо закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) 
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2022 року                 у цій справі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа (стягувач) - АТ «Універсал Банк», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено, визнано виконавчий лист, виданий 06 березня 2017 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі № 711/9608/15-ц, таким,             що не підлягає виконанню.  
 
Апеляційну скаргу на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2022 року подав Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). 
 
За частинами першою, другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент розгляду питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню) сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. 
 
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) регламентовані розділом VI ЦПК України. 
 
Згідно із частиною першою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, виключно за заявою стягувача або боржника. 
 
Відповідно до частини третьої статті 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.
 
Як наслідок результат розгляду цього питання впливає на права, свободи, інтереси та (або) обов`язки відповідних сторін виконавчого провадження: стягувача і боржника.
 
Орган державної виконавчої служби, на виконанні у якому перебуває виконавче провадження, не є стороною такого виконавчого провадження, а також не може бути заявником чи заінтересованою особою під час вирішення питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, які визначені статтею 432 ЦПК України. 
 
Водночас однією із основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
 
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
 
ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Де Жуфре де ла Прадель проти Франції» («De Geouffre de la Pradelle v. France») від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87)).
 
Отже, відповідно до практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише регламентованим, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
 
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (частина друга статті 352 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
 
Отже, законодавець визначає коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
 
При цьому судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про її права та обов`язки. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
 
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21 лютого 2019 року у справі № 908/1141/15-г та постановах Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 712/13890/15 (провадження № 61-6202св21), від 15 вересня 2023 року у справі № 756/9793/20 (провадження № 61-5524св23), від 12 червня 2024 року у справі № 902/72/23.
 
З огляду на наведене право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їхні права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи впливає оскаржуване судове рішення безпосередньо на інтереси та (або) обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на інтереси та (або) обов`язки заявника, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.
 
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 142/206/21 (провадження № 61-17098св23). 
 
У справі, яка переглядається, ухвалою Придніпровського районного суду                            м. Черкаси від 16 червня 2022 року визнано виконавчий лист, виданий 06 березня 2017 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі № 711/9608/15-ц, таким, що не підлягає виконанню. Цей виконавчий лист знаходився на виконання у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), який звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Придніпровського районного суду                      м. Черкаси від 16 червня 2022 року.
 
Доводи апеляційної скарги Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на обґрунтування порушення його прав оскарженим судовим рішенням зводилися до того, що за наслідками визнання судом першої інстанції виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, має бути повернуто виконавчий збір, який підлягає стягненню у виконавчому провадженні, що перебуває на виконанні у особи, яка подала апеляційну скаргу.  
 
Згідно з частиною сьомою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
 
За відомостями з Єдиного державного реєстру, які є у вільному доступі, відомо, що 07 вересня 2022 року адвокат Батюк О. О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив визнати бездіяльність Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо неповернення  ОСОБА_1 виконавчого збору, стягнутого з нього на підставі постанови головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Петренко С. В. від 13 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 неправомірною; стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 11 982,80 грн стягнутого з нього та неповернутого йому виконавчого збору, вказаного у постанові головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції             (м. Київ) Петренко С. В.від 13 жовтня 2021 року, у виконавчому провадженні                  № НОМЕР_2 (адміністративна справа № 580/4033/22).
 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року провадження в адміністративній справі № 580/4033/22 за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії закрито.
 
Закриваючи провадження у цій справі, Черкаський окружний адміністративний суд виходив з того, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси                          від 16 червня 2022 року у справі № 711/9608/15-ц виконавчий лист, виданий                        06 березня 2017 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі                       № 711/9608/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором №81-07 від 30 листопада 2007 року в сумі      27 745,79 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07 липня 2015 року становило 590 032,95 грн, визнано таким, що не підлягає виконанню. 
 
При цьому Черкаський окружний адміністративний суд зазначив, що згідно із платіжними дорученнями № 11732 від 19 вересня 2022 року, № 11905                                  від 21 вересня 2022 року, № 11726 від 19 вересня 2022 року призначення платежу «повернути, як помилково стягнуті кошти у справі № 711/9608/15-ц…»                      ОСОБА_1 повернуто виконавчий збір на суму 16 926,36 грн. Отже, бездіяльність щодо повернення коштів відповідачем виправлена самостійно.
 
Постановою Шостою апеляційного адміністративного суду ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року скасовано в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. 
 
В цій частині прийнято нову постанову, якою стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі                          21 000,00 грн. В іншій частині ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року залишено без змін.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 06 грудня 2023 року у справі № 580/4033/22.
 
З огляду на зазначене Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що питання про права, свободи, інтереси та обов`язки Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) судом першої інстанції у справі, яка переглядається, не розглядалося та не вирішувалось і, відповідно, у останнього відсутнє право на апеляційне оскарження судового рішення місцевого суду. 
 
Враховуючи сталу практику ЄСПЛ, зазначені вище положення національного законодавства та встановлені фактичні обставини у справі, яка переглядається, слід дійти висновку, що суд апеляційної інстанції, закриваючи апеляційне провадження, правильно виснував про відсутність порушення прав Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) під час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення.
 
За таких обставин касаційна скарга Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) не підлягає задоволенню. 
 
Щодо вирішення апеляційним судом питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу
 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
 
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
 
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
 
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
 
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. 
 
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
 
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
Згідно з частинами першою, другою, четвертою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 686/4996/23 (провадження № 61-15625св23).
 
Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
 
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 січня 2024 року у справі № 757/555/22-ц (провадження № 61-10724св23), від 14 лютого 2024 року у справі № 161/14183/22 (провадження № 61-15443св23), від 18 березня 2024 року у справі № 357/1559/22 (провадження № 61-16351св23).
 
Такі висновки відповідають висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження  № 12-14гс22). 
 
Незважаючи на те, що під час застосування критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий розсуд, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах                      п`ятій-шостій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
 
У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції встановив, що у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Батюк О. О. просив стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) понесені ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 44 000 грн. 
 
На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвокат надав копію договору про надання правничої допомоги № 19/06-23 від 19 червня 2023 року із зазначенням вартості наданих послуг та опис робіт, виконаних адвокатом під час апеляційного розгляду цієї справи. 
 
Частина п`ята статті 142 ЦПК України передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
 
Обґрунтовуючи вказану вище вимогу, адвокат Батюк О. О. зазначав про необхідність захисту прав ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції відповідно до пункту 1.3 договору про надання правничої допомоги № 19/06-23 від 19 червня 2023 року.
 
Суд апеляційної інстанції, зменшуючи розмір судових витрат, які підлягають стягненню з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), до 1 000 грн, виходив із неспівмірності розміру судових витрат з наданими послугами на правничу допомогу адвокатом в апеляційному суді.
 
На підтвердження вимог про компенсацію витрат на правничу допомогу адвокат Батюк О. О. надав копію договору про надання правничої допомоги № 19/06-23                 від 19 червня 2023 року із зазначенням вартості послуг в апеляційній інстанції та опис робіт, виконаних адвокатом. Згідно із договором про надання правничої допомоги № 19/06-23 від 19 червня 2023 року клієнт доручає адвокату:
 
1.1.1 скласти заперечення проти відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси  від 16 червня 2022 року у справі                        № 711/9608/15-ц, підписати та подати до Черкаського апеляційного суду (вартість - 3 000 грн);
1.1.2 В разі відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, вказаною у підпункті 1.1.1 цього договору, ознайомитися з апеляційною скаргою та ухвалою Черкаського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження, в разі необхідності, на розсуд адвоката, ознайомитися з матеріалами справи, скласти, виготовити, підписати та направити до Черкаського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу з необхідними додатками та надіслати її копії з додатками (вартість - 17 000 грн);
1.1.3 в разі розгляду вказаної у цьому договорі апеляційної скарги за участю сторін, представляти інтереси клієнта та діяти від його імені, брати участь у судових засіданнях під час розгляду Черкаським апеляційним судом вказаної апеляційної скарги (вартість - 3 000 грн).
 
Також у договорі зазначено, що беручи до уваги важливість справи для клієнта, в разі закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, що вказана в цьому договорі, з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України, відмови у задоволенні апеляційної скарги, клієнт сплачує адвокату додаткову винагороду (гонорар успіху) у розмірі 21 000 грн. 
 
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження                              № 12-14гс22), не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. 
 
Також з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 року у справі 904/4507/18 (провадження              № 12-171гс19), вирішуючи питання про розподіл судових витрат, апеляційний суд оцінив витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, зважаючи як на те, чи були вони фактично понесені, так і оцінив їх необхідність.
 
Апеляційний суд також вказав на те, що ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ               у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
 
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що надаючи оцінку розміру судових витрат, понесених                       ОСОБА_1 на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд врахував вказані вище правові позиції Великої Палати Верховного Суду, приписи статті 137 ЦПК України, обсяг виконаних адвокатом робіт, через призму оцінки їх необхідності, та обґрунтував наявність підстав для зменшення заявленого представником до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1 000 грн.
 
Отже, у цій справі суд апеляційної інстанції належно обґрунтував і оцінив підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з особи, яка подала апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої апеляційне провадження у справі було закрито з підстав відсутності порушення прав останньої оскарженим судовим рішенням місцевого суду. 
 
Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат                 Батюк О. О., задоволенню не підлягає.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з вимогами частин першої та другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
 
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів залишає касаційні скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.   
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
При поданні касаційних скарг Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) та  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк О. О. , понесли судові витрати у формі судового збору за касаційний перегляд справи.
 
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк О. О. , також просив суд відшкодувати йому за рахунок Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) витрати на професійну правничу допомогу за подання касаційної скарги у розмірі 7 000 грн.
 
Оскільки у задоволенні касаційних скарг, на думку колегії суддів, слід відмовити, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу указаних вище судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Разом із тим ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк О. О. , також просив суд касаційної інстанції відшкодувати йому за рахунок Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) витрати на професійну правничу допомогу за подання відзиву на касаційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) у розмірі 3 700 грн.
 
Оскільки у задоволенні касаційної скарги Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відмовлено, понесені ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк О. О. , витрати на професійну правничу допомогу за подання відзиву на касаційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) підлягають розподілу.
 
На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за подання відзиву на касаційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) адвокат надав: 
копію договору про надання правничої допомоги № 05/10-23 від 05 жовтня                 2023 року із зазначенням вартості наданих послуг;
опис робіт, виконаних адвокатом під час складання відзиву на указану касаційну скаргу.  
У передбаченому процесуальним законом порядку відзив ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк О. О. , на касаційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) засобами поштового зв`язку було надіслано останньому. 
 
Указаний відзив містить обґрунтування вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу та докази, на яких ґрунтуються ці вимоги (копія договору про надання правничої допомоги № 05/10-23 від 05 жовтня 2023 року та опис робіт, виконаних адвокатом під час складання відзиву на касаційну скаргу).   
 
Своїм правом на подання заперечень щодо зазначених вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк О. О. , Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) не скористався.
 
З огляду на наведене, враховуючи відсутність заперечень Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) щодо вимог  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк О. О. , про відшкодування витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк О. О. , про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за подання відзиву на касаційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) задовольнити та стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу за подання відзиву на касаційну скаргу у цій справі в розмірі 3 700 грн.  
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,  
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.  
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Батюк Олег Олександрович , залишити без задоволення.  
 
Постанову Черкаського апеляційного суду від 19 липня 2023 року залишити без змін.  
 
Стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу за подання відзиву на касаційну скаргу в сумі 3 700 грн (три тисячі сімсот гривень).   
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Головуючий	І. М. Фаловська	
 	 	
Судді	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко	
 	 	
 	А. С. Олійник	
 	 	
 	В. В. Сердюк