Справа № 302/1041/22

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
   
05.08.2024                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області  від 22 вересня 2022 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області  від  22 вересня 2022 року  ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік.        
       Стягнуто з ОСОБА_1 - 496,20 грн. судового збору.
       Відповідно до постанови, - ОСОБА_1 , 14.09.2022 о 12 год. 50 хв., по вул. Шевченка, смт.Міжгір`я Закарпатської області, керував мотоциклом марки «DELTA», без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
       Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
       Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Заслуговують на увагу доводи  ОСОБА_1  про те, що матеріали справи не містять підтвердження, що його, як водія, відстороняли від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейського вимогам процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. 
Окрім цього, матеріали справи не містять доказів передачі керування транспортним засобом іншій уповноваженій особі, що свідчить про наявність сумнівів щодо законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Тобто, жодних розписок про відсторонення водія від керування транспортним засобом матеріали справи не містять, у тому числі посилання про відсторонення від керування транспортним засобом відсутнє як у письмових доказах, так і на відеоматеріалі.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що до нього долучено відеозапис з бодікамери працівників поліції. Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що, посилаючись на дані з бодікамери поліцейського як на докази винуватості ОСОБА_1 , суд першої інстанції належним чином не перевірив та не дав оцінку цьому доказу.
Дослідженим апеляційним судом відеозаписом з бодікамер працівників поліції, не зафіксовано ні факту керування ОСОБА_1 мотоциклом, ні порушення ним ПДР, ні моменту зупинки транспортного засобу, ні самого транспортного засобу. 
Відеозапис, який не є безперервним, складається з двох частин, зі змісту якого не можливо відобразити хронологію події за його участю - від моменту зупинки транспортного засобу до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можна вважати, у розумінні ст. 251 КУпАП, належним та переконливим доказом у справі.
Так, на відеозаписі частково відображені обставини за участі ОСОБА_1 , а саме момент спілкування з поліцейськими у медичному закладі, водночас жодних фактів керування особисто ним транспортним засобом, зупинку мотоциклу, а також доставку його до відділку поліції, роз`яснення його прав та обов`язків під час оформлення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливість надати пояснення з приводу вказаної події, та вручення копії протоколу, - відеоматеріал з бодікамер працівників поліції не містить.
Судом першої інстанції не враховано і те, що на відеоматеріалі відсутні будь-які відомості про те, що йому роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, чи ознайомлено зі змістом процесуального документу, який йому не був вручений. 
Окрім цього, варто зазначити, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я з метою встановлення стану сп`яніння або незгоди з результатами проведеного огляду є обов`язковим. Втім, як вбачається з матеріалів справи, направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння у матеріалах справи відсутнє.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, тому не можна погодитися з висновками суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Вищевикладене свідчить про те, що поліцейськими не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності моєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що свідчить про те, що, розглядаючи справу щодо мене суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав належної оцінки доказам у їх сукупності.
Зазначені обставини додатково свідчать про те, що суд першої інстанції поверхово і без наявності належних об`єктивних доказів визнав ОСОБА_1 винуватим у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що, розглядаючи справу ОСОБА_1 суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не уповноважений за власною ініціативою збирати докази, на підтвердження обставин, викладених у протоколі.
Відповідно до наведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, в якій зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі обставин, а тому всі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення повинні тлумачитись на його користь.
Частина перша ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9а Правил дорожнього руху України та про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі доказами, що у свою чергу, з огляду на вищенаведені норми та обставини, свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення за вказаних у протоколі обставин.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції – скасуванню, а провадження в справі – закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
        Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області  від 22 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага