УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2024 року
м. Київ
справа № 757/10194/24-к
провадження № 51-3815ск24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 липня 2024 року про відмову у відкритті провадження,
встановив:
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 липня 2024 року в підготовчому судовому засіданні постановлено щодо обвинуваченої ОСОБА_4 повторно застосувати привід в судове засідання на 15:00 12 вересня 2024 року 
в приміщення Печерського районного суду м. Києва, розташоване на вул. Володимирській, буд. 15, каб. 318 у м. Києві.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 липня 2024 року відмовлено 
у відкритті провадження за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_4  на вказану ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2024 року.
У касаційній скарзі обвинувачена ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначеної ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та копію судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову 
у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та копій судових рішень, прокурор під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 
за № 12020000000000493 від 23 травня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 1 
ст. 343 Кримінального кодексу України (далі - КК), просив застосувати до останньої повторний привід у наступне судове засідання; вказане клопотання суд задовольнив. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду обвинувачена ОСОБА_4 оскаржила його до апеляційного суду, який відмовив їй у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення 
про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження на ухвалу суду було прийнято на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, яка передбачає, що суддя-доповідач відмовляє 
у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що  не  підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили. 
Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження 
в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 392 КПК ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали про застосування приводу 
в судове засідання, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, передбаченого ч. 1 ст. 392 КПК, процесуальним законом не передбачена.   
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою на підставі ч. 4 
ст. 399 КПК, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Що стосується доводів касаційної скарги обвинуваченої щодо можливості перевірки судом апеляційної інстанції законності оскарженої ухвали суду від 02 липня 2024 року з огляду на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду 
у справі № 243/6674/17-к від 23 травня 2018 року, то вони є безпідставними з огляду на те, що предметом дослідження та оцінки у вказаній справі була можливість апеляційного перегляду рішення слідчого судді, яке не міститься у переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, але яке прийняте поза межами повноважень слідчого судді, передбачених чинним КПК. Обвинувачена ж оскаржувала до апеляційного суду ухвалу, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, а не ухвалу слідчого судді.
З огляду на наведене, а також зважаючи на те, що обґрунтування касаційної скарги 
не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами провадження, а із касаційної скарги та копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити обвинуваченій ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду 
від 12 липня 2024 року про відмову у відкритті провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                  ОСОБА_3