УХВАЛА

05 серпня 2024 року 
м. Київ

cправа №  908/1323/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Пєскова В.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні матеріали касаційної скарги   Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2024

у справі № 908/1323/23

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕРІ",-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.11.2023 у цій справі, звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, затверджено; банкрута - Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕРІ" - ліквідовано; провадження у справі №908/1323/23 закрито.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління ДПС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.11.2023 у справі № 908/1323/23, в якій просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.11.2023 у справі № 908/1323/23 якою затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, банкрута ліквідовано, провадження у справі закрито - скасувати та направити справу для продовження розгляду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2024 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.11.2023 у справі № 908/1323/23.
Ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2024 мотивована тим, що Головне управління ДПС у Запорізькій області не набуло процесуального права заперечувати судові рішення у справі про банкрутство ТОВ "БЕРІ", у тому числі і право на звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого господарського суду про закриття провадження у справі в порядку статті 254 ГПК України як особа, яка не брала участі у справі, а суд вирішив питання про її права та обов`язки.
До Верховного Суду від Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить Суд скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2024 та направити справу до Центрального апеляційного господарського суду для продовження розгляду справи.
Колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про зупинення касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Запорізькій області  з наступних підстав.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Тож призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах із зазначенням обставин, які потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, не нав`язуючи при цьому судам нижчого рівня результат вирішення конкретної судової справи.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Колегією суддів з`ясовано, що ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2024 року у справі № 908/2504/22 передано на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №908/2504/22 Господарського суду Запорізької області для розгляду касаційної скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області (з урахуванням заяви про усунення недоліків касаційної скарги) на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2023 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.06.2023 у справі №908/2504/22.
Підставами для передачі справи 908/2504/22 на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду стала необхідність дотримання єдності судової практики, враховуючи остаточність постанови Верховного Суду, Суд дійшов висновку про необхідність відступу від висновків про застосування норми права, викладених у постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 908/2502/22, а також уточнення висновків про застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 24.01.2023 у справі № 908/1974/21, від 08.08.2023 у справі №   908/1277/21, від 14.09.2023 у справі № 908/84/22, від 14.09.2023 у справі №   908/2414/28, від 15.02.2024 у справі № 908/2538/22.
Вищезазначені висновки про застосування норм права стосуються процесуальної можливості контролюючого органу оскаржувати судові рішення у справах про банкрутство.
З огляду на зазначене, на підставі приписів пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність з власної ініціативи зупинити касаційне провадження у справі № 908/1323/23 за касаційною скаргою Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2024 до розгляду судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 908/2504/22 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.
Керуючись ст. ст. 228, 234, 235, 288, 290, 294, 295, 301, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Зупинити касаційне провадження у справі № № 908/1323/23  за касаційною скаргою Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2024 до розгляду судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 908/2504/22 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                             С.В. Жуков

Судді                                                                                               К.М. Огороднік

                                                                                                        В.Г. Пєсков