ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/25/24  Номер провадження 33/814/861/24	Головуючий у 1-й інстанції Горбунова Я. М.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі адвоката Дігтярь Л.А.,- 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 червня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 22.12.2023 р. о 09 год. 54 хв. в м. Полтаві по пров. Колективний, 2 А, керував транспортним засобом марки Opel-Vectra 16, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленим законом порядком проводився із застосуванням приладу Драгер, результат огляду позитивний, складає 1,24 %. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 04.06.2024 року скасувати та ухвалити нову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з постановою судді першої інстанції, вважає її незаконною та необґрунтованою.
Крім того, апелянт посилався на те, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи, не проводився безперервно спеціальними технічними засобами з моменту зупинки та весь час під час виконання необхідних ними дій, що є порушенням. Акцентує увагу, що температура вказана в роздруківці результатів алкотестера не відповідає температурі повітря 22.12.2023 року.
Також вказував на те, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови, набрало законної сили рішення суду від 11.01.2024 року, яким він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а відповідно дане провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22.12.2023 р. о 09 год. 54 хв. в м. Полтаві по пров. Колективний 2А, керував транспортним засобом марки Opel-Vectra 16, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленим законом порядком проводився із застосуванням приладу Драгер, результат огляду позитивний, складає 1,24 %. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №628548, рапортом, роздруківкою приладу DRAGER, результат якого склав – 1.24 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом долученим до матеріалів справи, та іншими доказами по справі.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.
В доводах апеляційної скарги посилається на те, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи, не проводився безперервно спеціальними технічними засобами з моменту зупинки та весь час під час виконання необхідних ними дій, що є порушенням, суд відхиляє дані доводи, виходячи з наступного.
Із долученого відеозапису до матеріалів справ, вбачається, що працівниками поліції був зупинений ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Opel-Vectra 16, державний номерний знак НОМЕР_1 (хронологічний відрізок 09:54:33). В процесі спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили в останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на місці за допомогою приладу DRAGER, на що останній погодився (хронологічний відрізок 10:05:10), результат огляду склав – 1,24 проміле. 
ОСОБА_1 зазначив, що згоден з результатом, але в процесі спілкування по телефону з своїм адвокатом, зазначив, що не погоджується з результатом, працівники поліції запропонували пройти огляд в медичному закладі, ОСОБА_1 - відмовився (хронологічний відрізок 10:19:40).
Щодо доводу, що температура вказана в роздруківці результатів алкотестера не відповідає температурі повітря 22.12.2023 року, суд відхиляє даний довід, так як: відповідно до інструкції з експлуатації газоаналізатора Drager Alcotest 6820 у розділі «Технічні дані» визначено умови навколишнього середовища при експлуатації даного приладу: робоча температура: від -5 до +50 градусів Цельсія та вологості повітря від 10 до 100%, атмосферний тиск 600-1400 гПа.
Відповідно до положення п. 4 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС №1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу.
Прилад Drager не є приладом по вимірюванню температури повітря, відтак поточна робоча температура для приладу може відрізнятись від зовнішніх погодних умов. Розбіжність у показниках температури навколишнього середовища із показником температури приладу жодним чином не впливає на результати тестування і не свідчить про несправність приладу.
Доводи щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП, суд також не приймає до уваги оскільки кваліфікація дій правопорушника здійснюється на момент його вчинення, а не на момент розгляду протоколу та прийняття судом рішення, а тому висновки суду першої інстанції є вірними.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд відхиляє у зв`язку з наявними в матеріалами справах доказами, а саме підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №628548, рапортом, роздруківкою приладу DRAGER, результат якого склав – 1.24 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та іншими доказами по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду  на встановлені  обставини справи, надані  на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції  вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність  належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 червня 2024 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                         Г.Л. Карпушин