ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року	Львів	Справа № 380/3381/24 пров. № А/857/8752/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                      Судової-Хомюк Н.М., Обрізка І.М.,
                                                                                                                                   
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,
          
суддя у І інстанції                                                            Москаль Р.М.
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               12 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ), щодо припинення йому виплати з 01.03.2022 встановленої щомісячної доплати до пенсії відповідно до Постанови № 713 у розмірі 2000,00 грн та обмеження з 01.03.2023 виплати проіндексованої відповідно до Постанови №118 і Постанови №168 пенсії максимальним розміром;
- зобов`язати відповідача перерахувати та виплати позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром:
а) з 01.03.2022 проіндексованої пенсії відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 “ Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році”, з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до Постанови № 713;
б) з 01.03.2023 проіндексованої пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197, з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 відповідно до Постанови № 713;
- з урахуванням раніше здійснених пенсійних виплат. 

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі № 380/3381/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено частково. 
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо протиправного зменшення розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 з 01.03.2022 шляхом “урахування максимального розміру”.
Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років з 01.03.2022 з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” від 16.02.2022 № 118 та доплати 2000 грн на підставі Постанови № 713, а з 01.03.2023 - з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” від 24.02.2023 №168 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197 та без врахування при перерахунку та виплаті пенсії будь-яких “максимальних розмірів”, з урахуванням раніше проведених виплат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що дії пенсійного органу щодо обмеження розміру проіндексованої з 01.03.2022 та 01.03.2023 пенсії до так званого “максимального розміру” є протиправними у зв`язку з відсутністю правових підстав для обмеження розміру пенсії за віком на підставі Закону № 2232 “максимальним розміром”. 
Щодо тверджень позивача про припинення із 01.03.2022 року виплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн, суд зазначив, що відповідно до відомостей розрахунку на доплату нарахування та виплата цієї доплати не припинялась (з 01.02.2022 ця доплата в сумі 2000 грн була включена в суму (розрахунок) пенсійної виплати, надалі обмеженої з 01.03.2022 сумою 31101,17 грн). Тому вимоги про визнання протиправними дій ГУ ПФУ щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01.03.2022 доплати на підставі Постанови № 713 є безпідставними та задоволенню не підлягають. 
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених протиправними діями ГУ ПФУ прав позивача є спонукання/зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.03.2022 з урахуванням індексації на підставі постанов Кабінету Міністрів України №№ 118, 168 та доплати у розмірі 2000 грн на підставі Постанови № 713 без обмеження розміру пенсійної виплати будь-якими “максимальними розмірами”, з урахуванням раніше проведених виплат.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач послався на невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ГУ ПФУ індексації пенсій військовим пенсіонерам проведена на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022 року та на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 року. 
Зауважує, що з 01.01.2024 підсумок пенсії позивача з надбавками становить 34601,17 грн, з урахуванням обмеження максимальним розміром пенсії, розмір пенсійної виплати становить 31101,17 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262-ХІІ).
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (далі – Постанова № 118) ГУ ПФУ з 01.03.2022 року провело масовий перерахунок пенсії згідно якого:
- визначив основний розмір пенсії позивача 90% грошового забезпечення 27223,46 грн (30248,29 грн х 90%).
- на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” нарахував індексацію в розмірі 3811,28 грн (“індексація базового ОСПН 2022, 27223,46 х 0,140);
- обмежив розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 , яка обчислена в розмірі 31101,17 грн, “максимальним розміром” 19340 грн. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 у справі №380/19139/22 зобов`язано ГУ ПФУ здійснити з 01.03.2022 перерахунок та виплату пенсії з врахуванням встановленого розміру індексації ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат.
На виконання вказаного рішення суду ГУ ПФУ здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.03.2022 та забезпечило її виплату у розмірі 31101,17 грн без обмеження максимальним розміром. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 у справі №380/9808/23 зобов`язано ГУ ПФУ здійснити з 01.07.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб” від 14.07.2021 №713 (далі – Постанова №713), з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі №380/22737/23 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.07.2021 доплати до пенсії відповідно до Постанови № 713 та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.07.2021 без обмеження максимальним розміром пенсії, з урахуванням доплати у розмірі 2000 грн відповідно до Постанови № 713 з урахуванням виплачених сум. 
На виконання вказаного рішення суду ГУ ПФУ здійснило перерахунок пенсії позивача, відповідно до якого пенсійний орган: 
- визначив основний розмір пенсії позивача 90% грошового забезпечення 27223,46 грн (30248,29 грн х 90%).
- на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” нарахував індексацію в розмірі 3811,20 грн (“індексація базового ОСПН 2022, 27223,46 х 0,140);
- на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2022 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” провів масовий перерахунок пенсій щодо індексації, позивачу призначено індексацію базового ОСПН 2023 (31034,74 х 0,197) в сумі 1500 грн;
- включив доплату на підставі Постанови № 713 в сумі 2000 грн;
- обмежив розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 , яка обчислена в розмірі 34601,17 грн, “максимальним розміром” 31101,17 грн. 
ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ із запитом на публічну інформацію, у якому просив повідомити чому на виконання рішень суду від 27.02.2023 №380/19139/22, від 22.06.2023 № 380/9808/23, від 30.10.2023 № 380/22737/23 його пенсія виплачується не у повному розмірі. У відповідь ГУ ПФУ скерувало заявнику лист № 1300-5203-8/9267, у якому повідомило заявника, що розмір його пенсії на виконання рішення суду від 27.02.2023 у справі №380/19139/22 (станом на 01.03.2022) в сумі 31101,17 грн, що перевищує максимальний розмір пенсії та, відповідно, розмір пенсійної виплати, визначений в сумі 29289,89 грн на виконання рішення суду від 30.10.2023 № 380/22737/23, залишається незмінним. 
31.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ із запитами на публічну інформацію, у яких просив повідомити причини припинення нарахування та виплати із березня 2022 щомісячної доплати у розмірі 2000 грн та підстави обмеження пенсійної виплати максимальним розміром. 
У відповідь ГУ ПФУ скерувало заявнику лист № 1300-5202-8/20404, у якому повідомило заявника, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі № 380/22737/23 на ГУ ПФУ не покладено зобов`язань щодо здійснення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням щомісячної доплати до пенсії відповідно до Постанови № 713 у розмірі 2000 грн та з урахуванням індексації пенсії відповідно до Постанови № 118 та Постанови № 168. Отже, підстави для проведення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром з урахуванням щомісячної доплати до пенсії відповідно до Постанови № 713 у розмірі 2000 грн та з урахуванням індексації пенсії відповідно до Постанови № 118 та Постанови № 168 відсутні. 
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-ХІІ), нормами якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно Закону України від 24.12.2015 № 848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 43 Закону № 2262-XII доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 20.12.2016 частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є нечинною.
Відповідно до Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у частину 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами “по 31 грудня 2017 року”.
Відтак, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Наведене означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Тобто, внесені Законом України від 20.12.2016 № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Таким чином, з 20.12.2016 (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії.
Окрім того, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Закон № 2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частиною 7 статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у частині, що не вирішується нормами Закону № 2262-XII.
Застосування положень Закону № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо військовослужбовців фактично зводить нанівець наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.
Висновки по цій справі не спростовують можливість застосування норм Закону України № 3668-VI щодо осіб, яким положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, що у встановленому порядку неконституційними не визнано.
Вказана правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 813/678/18 та від 09.02.2021 у справі № 640/2500/18, яку в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховано апеляційним судом під час вирішення цього спору.
Висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідачем під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
Відтак, з огляду на вищевикладені фактичні обставини справи, апеляційним судом встановлено, що ГУ ПФУ протиправно ухиляється від проведення виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, а тому його позовні вимоги є цілком обґрунтованими та правомірними.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає. 

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі № 380/3381/24 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	І. М. Обрізко