ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

           25 липня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/10668/23	

Головуючий суддя І інстанції – Татаринов Д.В.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                             суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року в адміністративній справі №280/10668/23 за позовом ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області,  в якому просив визнати протиправними та скасувати в повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 28 травня 2019 року  №0018268-5005-0828, від 04 лютого 2020 року №0003244-5005-0828, від 05 березня 2021 року  №00044712-205-0828, винесені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1  було задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 28 травня 2019 року   №0018268-5005-0828, від 04 лютого 2020 року №0003244-5005-0828, від     05 березня 2021 року   №00044712-205-0828, винесені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті останнім  обґрунтовано та у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, літ. З-2, загальною площею 363,1 кв.м., розташованого  за адресою: АДРЕСА_1 .
Головним управлінням ДПС у Запорізькій області на вищезазначений об`єкт сформовані податкові повідомлення-рішення форми «Ф»:
-  за 2018рік від 28 травня 2019 року № 0018268-5007-0828 на суму 9050,61 грн.                        (363,1 м2- 120 м2) х 37,23 грн. = 9 050,61 грн.);
- за 2019 рік від 04 лютого 2020 року № 0003244-5005-0828 на суму 10144,56 грн.  (363,1 м2 - 120 м2) х41,73 грн. = 10 144,56 грн.);
- за 2020 рік від 05 березня 2021 року № 0044712-2405-0828 на суму 11481,61 грн.  (363,1 м2 - 120 м2) х 47,23 грн. = 11 481,61 грн.).
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги,  суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оскаржувані рішення, відповідач діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений законами України, а тому податкові повідомлення рішення від 28 травня 2019 року   №0018268-5005-0828, від 04 лютого 2020 року №0003244-5005-0828, від   05 березня 2021 року   №00044712-205-0828, є протиправними і підлягають скасуванню.
Суд апеляційної інстанції  погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п.п.   266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України   платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно п.п.   266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до підпункту   266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України   об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до п.п.   266.3.1,   266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України   базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до п.п.   266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України   база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток),- на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Відповідно до п.п.   266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України   ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
Згідно п.п.   266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України   базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до п.п.   266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України   обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Рішенням Запорізької міської ради від 28 січня 2015 року за №5 "Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)"   затверджено     Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).
Рішенням Запорізької міської ради від 26 лютого 2016 року №30, абзац 1 підпункту 2.5.2 пункту 2.5 частини 2 Положення після слів «за 1 кв. метр бази оподаткування» доповнено словами «за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме:
- квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів;
- будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів;
- різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів».
Дані рішення не скасовані в судовому або іншому порядку, внаслідок чого є обов`язковими як для позивача, так і для відповідача у справі.
Колегія суддів      зазначає, що встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.
Отже, фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості  податок нараховується виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту   266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом   266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.11.2018 року по справі № 817/2019/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5   ст. 242 КАС України.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, договору купівлі-продажу позивачу на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 363,1 кв.м.; житловою - 193,5 кв.м. Відомості про інші речові права на об`єкти житлової нерухомості відсутні. 
Отже, з огляду на вказані правові приписи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що з урахуванням пункту 2.4. Положення про податок на майно до позивача має бути застосована відсоткова ставка з податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1,0 %, з урахуванням зменшення бази  оподаткування на 250 кв.м. за кожний базовий податковий (звітний) період (рік), оскільки позивач є власником житлового будинку загальною площею 363,1 кв.м., що свідчить про безпідставність застосування відповідачем зменшення бази оподаткування на 120 кв.м.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції,  що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений законами України, а тому спірні податкові повідомлення-рішення  є протиправними, та підлягають скасуванню.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року в адміністративній справі №280/10668/23 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов