14.08.24
22-ц/812/1231/24
Єдиний унікальний номер судової справи: 490/10499/23
Номер провадження 22-ц/812/1231/24 Суддя - доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:
головуючого - Крамаренко Т.В.,
суддів - Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,
без участі учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 , подану в її інтересах
адвокатом Савка Тарасом Володимировичем
на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді - Черенкової Н.П., в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,
в с т а н о в и л а:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Савка Т.В., звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , який зареєстровано 22 жовтня 2005 року органом ЗАГС м. Кемерово, актовий запис №1909. 
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Роз`яснено позивачці ОСОБА_1 її право звернутися до суду повторно з вказаним позовом.
Ухвалу суду мотивована тим, що позивачка та її представник будучи належним чином повідомлені про дати, час та місце розгляду справи, не з`явилися в судове засідання, заяв про проведення судового засідання за їх участю і режимі відеоконференціі до суду не надходило. 
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивачка ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Савка Т.В. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на її незаконність та на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що 27 березня 2024 року представником позивачки - адвокатом Савкою Т.В. через систему електронний суд була подана заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, з огляду на те, що суд першої інстанції два рази відмовляв представнику позивачки в участі в судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції. Звертає увагу на те, що копія ухвали від 24 квітня 2024 року якою судом першої інстанції визнано явку позивачки обов`язковою не отримувалася позивачкою, окрім цього, фактично після визнання явки позивачки обов`язковою, мало місце нез`явлення позивачки лише в одне судове засідання, а не повторно, а тому з урахуванням зазначених обставин справи у суду були відсутні підстави для залишення позову без розгляду.
У судове засідання сторони не з`явилися, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржувана ухвала в повній мірі не відповідає.
Залишаючи позов в цій справі без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що явка позивачки та її представника визнано обов`язковою, натомість вони не з`явилися в судове засідання, заяв про проведення судового засідання за їх участю в режимі відеоконференції до суду не надходило. 
З урахуванням розумності тривалості судового розгляду, необхідність вирішення справи у розумні строки, суд першої інстанції не вбачав правових та фактичних підстав для відкладення розгляду справи та залишив позов без розгляду. 
Між тим з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України).
У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунені в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. Водночас позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.
Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі №295/13823/14-ц (провадження № 61-17140 св21).
Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.
Відповідні правові висновки викладені Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц (провадження № 61-4801св20), від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18 (провадження № 61-3617св19), від 28 липня 2021 року у справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21).
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2023 року відкрито спрощене провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з викликом сторін та призначено розгляд справи на 9-00 год 14 грудня 2023 року. Запропоновано ОСОБА_1 до судового засідання надати оригінал свідоцтва про шлюб або у разі втрати - дублікат свідоцтва про шлюб.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2023 року клопотання представника позивачки - адвоката Савки Т.В. про витребування доказів - задоволено частково, запропоновано  ОСОБА_2  надати оригінал свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданий Органом ЗАГС м. Кемерово. У порядку ст.12 ЦПК України, роз`яснено  ОСОБА_1  право на отримання дублікату свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданий Органом ЗАГС м. Кемерово. Розгляд справи відкладено на 15 лютого 2024 року на 9-00 год.
27 грудня 2023 року ухвалою того ж суду у задоволенні клопотання представника позивачки - адвоката Савки Т.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на 15 лютого 2024 року, розгляд справи відкладено на 01 квітня 2024 року о 9-00 год. 
27 березня 2024 року від представника позивачки - адвоката Савки Т.В. на адресу суду надіслано заяву про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника. 
У судове засідання, призначене на 01 квітня 2024 року сторони не з`явилися, тому розгляд справи відкладено на 24 квітня 2024 року на 9-00 год. 
Ухвалою того ж суду від 24 квітня 2024 року у зв`язку з неявкою сторін, судовий розгляд справи відкладено на 27 червня 2024 року, визнано обов`язковою явку у судове засідання позивачки ОСОБА_1 та або її представника для надання особистих пояснень, роз`яснено право на участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, повідомлено учасників справи про час та місце судового засідання, попереджено про наслідки повторної неявки.
Копія вказаної ухвали суду була направлена на адресу позивачки ОСОБА_1 , яка зазначена у позовній заяві.
За положеннями статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. 
Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).
Тлумачення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України свідчить про те, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.
Наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507 цс 18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109 гс 19).
Однак, як вбачається з матеріалів справи, поштовий конверт з ухвалою суду повернуто до суду першої інстанції з відміткою працівника акціонерного товариства «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання».
Отже, наведене свідчить про неналежне повідомлення позивачки - ОСОБА_1 про розгляд справи 27 червня 2024 року, а відтак у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позову без розгляду у зв`язку неявкою позивачки та її представника у судове засідання. 
Між тим, суд першої інстанції на зазначене належної уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з неявкою в судове засідання позивачки, або її представника та за відсутності заяви про розгляд справи в режимі відеоконференції на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, внаслідок чого допустив порушення норм процесуального права.
Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження за матеріалами справи.
Згідно з п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 379, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Савка Тарасом Володимировичем - задовольнити.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2024 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 14 серпня 2024 року.