Справа № 308/3025/24

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2024                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю секретаря судових засідань Волощук В. І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Цебрика Л. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/267/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Цебрика Л. В. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2024.
Цією постановою: 
        ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 182, ст. 185 КУпАП та на неї з урахуванням положень ст. 36 цього Кодексу накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 852122 від 26.01.2024 та постанови судді від 11.03.2024 вбачається, що 26.01.2024 о 03 год 31 хв, в АДРЕСА_2 , в під`їзді будинку ОСОБА_1 висловлювалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою та чіплялася до поліцейських внаслідок чого порушувала громадський порядок і спокій громадян, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
       Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 269640 від 26.01.2024 та постанови судді від 11.03.2024 вбачається, що 26.01.2024 о 03 год 40 хв в під`їзді по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 не виконувала неодноразову законну вимогу про припинення правопорушення, а саме кричала в під`їзді будинку, де заважала відпочивати мешканцям будинку, а також шарпала працівника поліції, намагалася зірвати жетон, поводила себе зухвало та нахабно, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
       Також з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 852121 від 26.01.2024 та постанови судді від 11.03.2024 вбачається, що 26.01.2024 о 03 год 45 хв ОСОБА_1 , в під`їзді будинку по АДРЕСА_1 , в якому постійно перебувають люди, гучно кричала, при цьому шум проникав за межі цього приміщення, де допусками це заборонено з 22 год до 08 год, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я», тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 182 КУпАП.
       
-2-

       В апеляційній скарзі захисник-адвокат Цебрик Л. В. вказує на те, що постанова судді від 11.03.2024 є незаконною й невмотивованою. Посилається на неналежність як доказу вини ОСОБА_1 показань свідка ОСОБА_3 , допитаного за ініціативою суду, який до того ж очевидцем події не був, а про обставини дізнався зі слів ОСОБА_4 . Також протоколи про адміністративні правопорушення не містять посилань на будь-які відеозаписи, тому суд був не вправі враховувати такі як докази вини ОСОБА_1 . Окрім іншого, судом проігноровано клопотання сторони захисту про здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуюючих технічних засобів. Суд проявив ініціативу у збиранні доказів обвинувачення шляхом виклику та допиту в якості свідка працівника поліції ОСОБА_3 , проти чого заперечувала сторона захисту. Вказує на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки в протоколі відсутні відомості про потерпілих, громадський порядок і спокій яких було порушено, а також дані про свідків. Сам по собі складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись достатнім доказом того, що остання вчинила дане адміністративне правопорушення. Не може визнаватись як доказ рапорт працівника поліції, оскільки такий є внутрішнім документом та не може слугувати доказом по справі, до того ж поліцейський є зацікавленою особою. Таким чином наявними доказами у справі не встановлено, що ОСОБА_1 порушувала саме громадський порядок і спокій громадян умисно з хуліганських мотивів. Крім того, захисник стверджує про відсутність в матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки остання не допускала невиконання законної вимоги про припинення правопорушення, не кричала в під`їзді будинку та не заважала відпочивати жителям будинку, а також не шарпала працівника поліції, не намагалася зірвати пагони, не поводила себе зухвало та нахабно. В під`їзді будинку жителі будинку не відпочивали, їх там не було. Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення, всупереч вимог ст. 256 КУпАП, не конкретизовано суть правопорушення, не зазначено яким нормативним актом передбачено законність вимоги поліцейського при виконання ним службових обов`язків, оскільки ст. 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону, не вказано яке правопорушення вчинила ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не реагувала на вимогу працівника поліції щодо припинення цього правопорушення та в чому конкретно полягала злісна непокора такій вимозі. Також захисник заперечує обставини, викладені у протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 182 КУпАП та вказує на те, що 26.01.2024 вона не кричала та не порушувала законодавство України в під`їзді будинку по АДРЕСА_2 . В під`їзді люди не перебували. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували встановлення факту перевищення рівня шуму і те, що шум створено саме ОСОБА_1 . З урахуванням наведеного просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КУпАП. В протоколі відсутні відомості про потерпілих, громадський порядок і спокій яких було порушено, а також дані про свідків. Сам по собі складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 182 КУпАП не може вважатись достатнім доказом того, що остання вчинила дане адміністративне правопорушення. Також, не може визнаватись як доказ рапорт працівника поліції, оскільки такий є внутрішнім документом та не може слугувати доказом по справі, до того ж поліцейський є зацікавленою особою. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 182, ст. 185 КУпАП. 

-3-

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Цебрика Л. В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
       На підставі положень ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами до ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначені вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 182, ст. 185 КУпАП, - є правильними, а зміст постанови відповідає приписам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цих адміністративних правопорушень.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 182, ст. 185 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії  ВАБ № 852122 від 26.01.2024 та постанови судді від 11.03.2024 , ОСОБА_1 26.01.2024 о 03 год 31 хв в АДРЕСА_2 , у під`їзді будинку висловлювалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою та чіплялася до поліцейських внаслідок чого порушувала громадський порядок і спокій громадян, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
Від підпису протоколу, отримання його копії та надання пояснень з приводу обставин події ОСОБА_1 відмовилася.
Відповідно до протоколу серії АПР18 № 269640 від 26.01.2024 та постанови судді від 11.03.2024 вбачається, що 26.01.2024 о 03 год 40 хв в під`їзді по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 не виконувала неодноразову законну вимогу про припинення правопорушення, а саме кричала в під`їзді будинку, де заважала відпочивати мешканцям будинку, а також шарпала працівника поліції, намагалася зірвати жетон, поводила себе зухвало та нахабно, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
-4-

Від отримання копії протоколу та надання пояснень з приводу обставин події ОСОБА_1 відмовилася.
       Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 852121 від 26.01.2024 та постанови судді від 11.03.2024 вбачається, що 26.01.2024 о 03 год 45 хв ОСОБА_1 , в під`їзді будинку по АДРЕСА_1 , в якому постійно перебувають люди, гучно кричала, при цьому шум проникав за межі цього приміщення, де допусками це заборонено з 22 год до 08 год, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я», тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 182 КУпАП.
Від отримання копії протоколу та надання пояснень з приводу обставин події ОСОБА_1 відмовилася.
Протоколом про адміністративне затримання серії АА № 009371 від 26.01.2024 стверджується, що 26.01.2024 приблизно о 03 год 40 хв ОСОБА_1 була затримана у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП. При цьому, їй були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також право на можливість отримання безоплатної вторинної правничої допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну вторинну допомогу». 
Постановою ГАБ № 632881 від 26.01.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, а саме за те, що 26.01.2024 о 03 год 38 хв вона перебувала в громадському місці, а саме в під`їзді будинку по АДРЕСА_2 , у п`яному вигляді, та своєю поведінкою ображала людську гідність і громадську мораль, що виразилось у розхитуванні даної особи при ходьбі із сторони в сторону, неохайному та брудному одязі із неприємним запахом. 
Обставини, які вказані у протоколах про адміністративні правопорушення та адміністративне затримання, також підтверджуються рапортом інспектора взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області Дубінчака В. М., в якому чітко викладено обставини, за яких ОСОБА_1 вчинила дрібне хуліганство, злісну непокору та повторно протягом року порушила вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях. 
Відображені у вищенаведених доказах обставини також підтверджуються відеозаписом з місця події. 
Відповідно до довідки т. в. о. старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області ДПП Волчкової М., 22.11.2023 щодо ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1245739 за ч. 1 ст. 182 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відомостей про скасування цієї постанови в матеріалах справи немає. 
Докази, що містяться у матеріалах справи, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні у ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 182, ст. 185 КУпАП адміністративних правопорушень.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були упереджені під час виконання своїх функціональних обов`язків та складанні протоколів щодо ОСОБА_1 (інспектор Дубінчак В. М. за ст. 173 КУпАП, а інспектор ОСОБА_3 – за ст. 185 та ч. 2 ст. 182 КУпАП), і що у них були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, – у підтвердження таких даних відсутні будь-які докази в матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі та під час її розгляду.
-5-

У матеріалах справи про адміністративні правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити факт зацікавленості працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у результатах розгляду справи, - такі дані відсутні у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
Доводи апеляційної скарги про неналежність як доказу вини ОСОБА_1 показань свідка ОСОБА_3 , оскільки такий очевидцем події не був, а про обставини дізнався зі слів ОСОБА_4 , апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що ОСОБА_3 є працівником поліції, який склав щодо ОСОБА_1 протоколи за ст. 185 та ч. 2 ст. 182 КУпАП, а тому його показання в якості свідка є належним доказом у справі в розумінні ст. 251, 272 КУпАП.
Як безпідставні і необґрунтовані апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що протоколи про адміністративні правопорушення не містять посилань на будь-які відеозаписи, а тому суд був не вправі враховувати такі як докази вини ОСОБА_1 . Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що факт не зазначення у протоколах посилань на відеозапис не спростовує факту наявності в матеріалах справи такого відеозапису, який відповідно до ст. 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення та підлягає відповідній оцінці судом при розгляді справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом проігноровано клопотання сторони захисту про здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуюючих технічних засобів, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 182, ст. 185 КУпАП, та не дають підстав для скасування судового рішення. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що КУпАП не передбачає прямого обов`язку суду на здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуючих технічних засобів, а відповідно прийняття такого рішення є правом суду. 
З цих підстав як такі, що не спростовують факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 182, ст. 185 КУпАП, та не можуть слугувати підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що суд проявив ініціативу у збиранні доказів обвинувачення шляхом виклику та допиту в якості свідка працівника поліції ОСОБА_3 , проти чого заперечувала сторона захисту. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що в матеріалах справи наявні й інші докази, які є належними та достатніми і в своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень. 
Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки в протоколі відсутні відомості про потерпілих, громадський порядок і спокій яких було порушено, а також дані про свідків, а сам по собі складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись достатнім доказом того, що остання вчинила дане адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке. 
Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок.
       Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.
       
-6-

       Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.
       Громадський порядок – це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян.
       Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини саме у сфері громадського порядку, а для кваліфікації дій особи за цією статтею встановлення хуліганського мотиву є обов`язковим.
       Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян
       До поняття «інші подібні дії» слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.
       Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.
Отже для кваліфікації дій особи за ст. 173 КУпАП, необхідно співставити фактичні обставини події, тобто відповідність конкретного діяння, а також наявні докази із ознаками того чи іншого складу правопорушення, передбаченого у диспозиції статті  КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази, у тому числі відеозапис з місця події, у своїй сукупності, дають апеляційному суду підстави прийти до висновку про те, що своїми діями ОСОБА_1 дійсно порушила громадський порядок та спокій громадян, що виразилось у викрикуванні нецензурної лайки, погрозі фізичною розправою та чіплянні до поліцейських, а відсутність у протоколі відомостей про потерпілих та свідків жодним чином не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 таких діянь. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що подія мала місце в під`їзді багатоповерхового будинку, де проживає значна кількість людей. 
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що наявними доказами у справі не встановлено, що ОСОБА_1 порушувала саме громадський порядок і спокій громадян умисно з хуліганських мотивів, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями. 

-7-

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до ст. 185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Об`єкт правопорушення - суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Отже, злісна непокора полягає у відмові від обов`язкового виконання наполегливих розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, що виражається у зухвалій формі і свідчить про прояв явної неповаги до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова особи проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», відповідальність за ст. 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.
Апеляційний суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази, у тому числі відеозапис з місця події, у своїй сукупності, дають апеляційному суду підстави прийти до висновку про те, що своїми діями ОСОБА_1 дійсно вчинила злісну непокору, що виразилось у невиконанні неодноразових законних вимог поліцейських про припинення правопорушення, а саме кричала в під`їзді будинку, де заважала відпочивати мешканцям будинку, а також шарпала працівника поліції, намагалася зірвати жетон, поводила себе зухвало та нахабно. 
Відеозаписом з місця події повністю спростовуються твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не допускала невиконання законної вимоги про припинення правопорушення, не кричала в під`їзді будинку та не заважала відпочивати мешканцям будинку, а також не шарпала працівника поліції, не намагалася зірвати пагони, не поводила себе зухвало та нахабно.
Доводи про те, що в під`їзді будинку мешканці будинку не відпочивали, їх там не було, не підтверджені жодними доказами та не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 злісної непокори.

-8-

Безпідставними, необґрунтованими і такими, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 злісної непокори за викладених у протоколі обставин, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано суть правопорушення та не зазначено яким нормативним актом передбачено законність вимоги поліцейського при виконання ним службових обов`язків.
Посилання сторони захисту на те, що ст. 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону, однак у протоколі не вказано яке правопорушення вчинила ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не реагувала на вимогу працівника поліції щодо припинення цього правопорушення та в чому конкретно полягала злісна непокора такій вимозі, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено факти вчення ОСОБА_1 ряду адміністративних правопорушень, які вчинила остання, вимоги про припинення яких здійснювали працівники поліції, на що ОСОБА_1 не реагувала, своєї неадекватної поведінки не припиняла, чим і вчинила злісну непокору.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КУпАП, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке. 
Частиною 2 статті 182 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я» на захищених об`єктах з 22 до 8 год забороняються гучний спів і гучні вигуки, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.
Матеріалами справи, у тому числі й відеозаписом з місця події, підтверджений факт того, що 26.01.2024 о 03 год 45 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в під`їзді будинку по АДРЕСА_2 , біля квартири АДРЕСА_3 , в якому постійно перебувають люди, гучно кричала, при цьому шум проникав за межі цього приміщення, де це заборонено з 22 до 08 год.
Твердження сторони захисту про те, що 26.01.2024 ОСОБА_1 не кричала та не порушувала законодавство України в під`їзді будинку по АДРЕСА_2 , повністю спростовуються матеріалами справи, у тому числі відеозаписом з місця події. 
Доводи про те, що в під`їзді люди не перебували, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами та не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 дій, які підпадають під ознаки ст. 182 КУпАП. 
За таких обставин, як безпідставні і необґрунтовані апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували встановлення факту перевищення рівня шуму і те, що шум створено саме ОСОБА_1 .
Як такі, що жодним чином не спростовують факту доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КУпАП, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі відсутні відомості про потерпілих, громадський порядок і спокій яких було порушено, а також дані про свідків, а сам по собі складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 182 КУпАП не може вважатись достатнім доказом того, що остання вчинила дане адміністративне правопорушення. 
З цих підстав, апеляційний суд визнає неспроможними і доводи апеляційної скарги про те, що рапорт працівника поліції не може визнаватись як доказ, оскільки такий є внутрішнім документом та не може слугувати доказом по справі, до того ж поліцейський є зацікавленою особою.
-9-
Таким чином, всупереч доводів сторони захисту у складених щодо ОСОБА_1 протоколах описано суть вчинених нею адміністративних правопорушень, які охоплюються диспозиціями ст. 173, ч. 2 ст. 182, ст. 185 КУпАП. 
Тому, апеляційний суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, не суперечать змісту складених щодо ОСОБА_1 протоколів, а тому жодних підстав уважати, що протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 за ст. 173, ч. 2 ст. 182, ст. 185 КУпАП, не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, немає.
Зібрані у справі докази досліджені судом першої інстанції відповідно до вимог КУпАП на предмет належності, допустимості, достовірності та у своїй сукупності є достатніми для визнання доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 182, ст. 185 КУпАП адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги визнаються такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені нею адміністративні правопорушення.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винною у вчиненні передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 182, ст. 185 КУпАП адміністративних правопорушень, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цих правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею першої інстанції, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
При цьому, адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 із застосуванням положень ст. 36 КУпАП в межах санкції ч. 2 ст. 182 КУпАП, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративних правопорушень, так і особі правопорушника.
На переконання апеляційного суду, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинені нею адміністративні правопорушення буде сприяти досягненню основної мети – виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За таких обставин, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана захисником-адвокатом Цебриком Л. В. апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними та необґрунтованими, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлено. 
       Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу захисника-адвоката Цебрика Л. В. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2024 щодо ОСОБА_7 , - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя