П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 522/8899/24	

Перша інстанція: суддя Павлик І.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
-          Кравченка К.В.,
при секретарі судового засідання Коблова А.О.,
за участю представника позивача Білоконь Н.О.,
               відповідача ОСОБА_1 , його представника – адвоката Селюкова П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції  апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 червня 2024 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И Л А :

05 червня 2024 року ГУ ДМС в Одеській області звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом про примусове затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог ГУ ДМС в Одеській області зазначило, що відповідач на території України знаходиться незаконно, оскільки строк дії виданої йому посвідки на тимчасове проживання в Україні закінчився 22.11.2023.  Під час виявлення відповідача паспортний документ громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон у нього був відсутній.З огляду на викладене, позивач просить суд затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 03.12.2024 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав, в судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову.
Рішенням Приморського районного суду від 12 червня 2024 року ГУ ДМС відмовлено в задоволенні позову.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано наявність факту порушення позивачем законодавств України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконне перебування позивача на території України, відсутність документів, які б надавали позивачу право на перетин кордону для виїзду з території України, а також небажання позивача залишати територію України.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
Громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , документувався посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , терміном дії з 23.11.2022 по 22.11.2023, яка була вилучена у останнього 03.06.2024 згідно акту про вилучення документу.
Згідно довідки Державної прикордонної служби України від 04.06.2024 ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , легально перетнув державний кордон України 13.09.2023 у пункті пропуску «Орлівка»  на підставі паспорта  громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 та посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 .
03 червня 2024 року під час проведення оперативно-профілактичних заходів операції «Мігрант» з виявлення нелегальних мігрантів працівниками ГВ КР УСБ України в Одеській області виявлено особу, який назвався громадянином Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доставлено останнього за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті проведеної перевірки, щодо законності перебування на території України встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його слів прибув на територію України 13.09.2023, на підставі паспортного документу громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон на його ім`я, № НОМЕР_2 , терміном дії з 21.07.2022 по 21.07.2032, та порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства – перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів, та проживав на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні.
03.06.2024 ГУ ДМС в Одеській області складено протокол № МОД 000268 про адміністративне затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03.06.2024 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03.06.2024 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення № 26 про примусове видворення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03.06.2024 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, та проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 КУпАП, стосовно громадянина Російської ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії та номеру ПР МОД 011148 та постанову про накладення адміністративного стягнення від 03.06.2024 серії та номер ПН МОД 011248, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5  100,00 грн.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи позивачем не наведено будь-яких фактів відсутності співпраці з боку відповідача щодо його ідентифікації та не доведено, що відповідач ухилитиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи існує ризик його втечі.
Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається   Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»  від 22.09.2011 № 3773-VI (далі   Закон№ 3773-VI).
Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. 
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені положеннями статті 289 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Згідно з пунктом 1 Розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012, № 353/271/150; зареєстрованої в Мін`юсті 21.05.2012 за № 806/21119, якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство. У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.
Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Системний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено можливість затримання іноземця або особи без громадянства та продовження строку такого затримання за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Враховуючи предмет позову у цій справі, позивач повинен довести наявність підстав, що підтверджували б необхідність застосування саме такого способу реалізації повноважень в міграційній сфері, а саме наявність фактів та обставин щодо неможливості ідентифікації громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 як такого та надати факти, які могли б стверджувати про можливе ухилення виконання ним рішення про його примусове видворення тощо.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач проживає на території України з 2019 року, після укладення шлюбу з громадянкою України ОСОБА_6 , на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про шлюб від 03.07.2019, актовий запис № 385, виданого Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.
Зареєстрованим місцем проживання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з 02.09.2019, є: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № 31-130815-ф/л від 02.06.2021.
04.11.2019 громадянину Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ДПІ у Малиновському районі м. Одеси присвоєно ідентифікаційний код: НОМЕР_3 . Як зазначає відповідач, його затримання відбулося співробітниками міграційної служби у підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_3 . Його фактичною адресою місця проживання є: АДРЕСА_4 . Під час його затримання у нього був наявний діючий паспортний документ громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон.
В матеріалах справи наявна копія паспорта громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном дії з 21.07.2022 до 21.07.2032, № 768191592. Паспорт знаходиться в ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України», що підтверджено працівником ПТПІ. 
Під час розгляду справи апелянтом не наведено будь-яких фактів відсутності співпраці з боку відповідача щодо його ідентифікації та не доведено що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи існує ризик його втечі.
Крім того, громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 , ( ОСОБА_2 ), 14.01.1977 року, оскаржує рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про примусове видворення з країни. Справа № 522/9647/24 призначена до розгляду у Приморському районному суді м.Одеси на 09 серпня 2024 року.
Отже, законність рішення позивача про примусове видворення громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 ще підлягає перевірці у судовому порядку.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що особу громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифіковано на підставі діючого паспортного документа для виїзду за кордон №  НОМЕР_2 терміном дії з 21.07.2022 до 21.07.2032; встановлено його зареєстроване та фактичне місце проживання, а також склад його сім`ї.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області   про примусове затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають. 
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
За приписами ст.272 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції не  підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 272 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

          Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області – залишити без задоволення.
          Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 червня 2024 року – залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

    Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

    Суддя:                                                                                           О.В.Джабурія
          
               Суддя:                                                                                          К В.Кравченко