ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6794/24 Справа № 198/548/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Білинський М. В. Доповідач - Макаров М. О.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
 ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ   

23 липня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Барильської А.П., Демченко Е.Л., 
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро питання про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом та скасування свідоцтв про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом та скасування свідоцтв про право на спадщину.
Рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2024 року позов задоволено та ухвалено:
- визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши причини пропуску строку для прийняття заяви про прийняття спадщини за законом поважними;
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом номер р№ НОМЕР_1 , видане Юр`ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 16 березня 2023 року на ім`я ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 та скасувати рішення державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66847610 від 20 березня 2023 року;
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом номер р№ НОМЕР_2 , видане Юр`ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 16 березня 2023 року на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку під господарськими будівлями і дворами, площею 0,15 га, кадастровий номер 1225955100:02:001:0065, та скасувати рішення державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66848405 від 20 березня 2023 року;
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом номер р№ НОМЕР_3 , видане Юр`ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 16 березня 2023 року на ямі ОСОБА_2 на земельну ділянку (рілля), площею 0,0993 га, кадастровий номер 1225955100:02:001:0066, та скасувати рішення державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66848981 від 20 березня 2023 року;
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом номер р№ НОМЕР_4 , видане Юр`ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 16 березня 2023 року на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,359 га, кадастровий номер 1225955100:01:001:0557, та скасувати рішення державного нотаріуса Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66846380 від 20 березня 2023 року.
- вирішено питання стосовно судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 липня 2024 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 — адвоката Санжаревського Ігора Анатолійовича— задоволено; рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2024 року — скасовано; у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом та скасування свідоцтв про право на спадщину- відмовлено.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи судове рішення про задоволення апеляційної скарги, апеляційним судом не вирішено питання стосовно стягнення витрат на правову допомогу, а тому, колегія суддів приходить до висновку про ухвалення по справі додаткової постанови.
Відповідно до частин 1,2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Згідно із вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси апелянта ОСОБА_2 у даній справі представляє адвокат Санжаревський І.А. на підставі договору № 0514/24-1 від 14 травня 2024 року. 
У п. 2.3 договору № 0514/24-1 від 14 травня 2024 року зазначено, що клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар.
Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 0514/24-1 від 14 травня 2024 року гонорар адвоката за складання апеляційної скарги та представництва інтересів в суді за надання правової допомоги, який складає 3500 грн. та сплачується клієнтом на протязі трьох днів з моменту укладення даного договору.
Також на підтвердження витрат на правову допомогу надано квитанцію № 3770598935 від 17 травня 2024 року.
Колегія суддів враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
З матеріалів справи вбачається, що вартість послуг юридичної допомоги складає 3 500 грн., що з урахуванням складності справи, характеру виконаної адвокатом роботи, фінансового стану клієнта, а також часу, витраченого адвокатом для виконання доручення, принципів співмірності та розумності судових витрат, критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі.
Окремо колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 28 грудня 2020 року, справа №640/18402/19 зазначила, що у разі встановлення розміру гонорару адвоката сторонами договору у фіксованому розмірі, він не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним та підлягає стягненню.
Враховуючи зазначені положення законодавства, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, а також той факт, що відповідач у справі належним чином документально підтвердив такі витрати, колегія суддів приходить до висновку про їх стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн..
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко