КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 753/3766/24                                                                           Головуючий у суді І інстанції Заруба П.І.
Провадження № 33/824/3668/2024                                                     Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
17 липня 2024 року                                                    м. Київ 
Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Різника Ігоря Анатолійовича на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130, 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000,00 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 04 липня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Різник І.А. засобами поштового зв`язку звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що постанова винесена 18 червня 2024 року, повний текст оскаржуваної постанови захисник - Різник І.А , отримав 20 червня 2024 року на електронну пошту. Однак своєчасно подати апеляційну скаргу він не мав змоги, так як були і є постійні відключення світла, крім того 21 червня 2024 року у дружини помер батько і поховання відбулося лише 25 червня 2024 року.
Перевіривши матеріали справи та аргументи клопотання поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
За змістом положень ч. 2 ст. 294 КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.
При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено.
Зі змісту постанови Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_1 та захисник Різник І.А. були присутніми, а отже достовірно знали про результат прийнятого рішення, порядок і строки його оскарження.
Як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваної постанови Різником І.А. було отримано 20 червня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 54).
Враховуючи, що оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята 18 червня 2024 року, останнім днем подання апеляційної скарги було 28 червня 2024 року. Разом з тим, з апеляційною скаргою скаржник звернувся лише 04 липня 2024 року.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року «Пономарьов проти України» зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі сплином значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушувати принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що зазначений строк підлягає поновленню з огляду на те, що повний текст постанови захисник ОСОБА_1 - адвокат Різник І.А. отримав 20 червня 2024 року, були відключення світла та помер батько дружини, апеляційним судом до уваги не береться.
Сам по собі факт отримання копії постанови за наявності обставин щодо обізнаності із розглядом справи не може свідчити про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції врахував, що Різник І.А. особисто отримав копію постанови на електронну адресу 20 червня 2024 року, тобто в межах десятиденного строку на апеляційне оскарження, проте з апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції звернувся 04 липня 2024 року.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало ОСОБА_1 та його захиснику - адвокату Різнику І.А. після винесення та отримання постанови суду реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення протягом встановленого законом строку і доказів того, що він вживав відповідних заходів, спрямованих на захист своїх прав та інтересів не надано.
Доводи наведені в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на обставини, що об`єктивно унеможливили апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року у передбачений законом строк.
Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.
У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, надаючи оцінку доводам захисника ОСОБА_1 - адвоката Різника І.А. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності та співставленні, апеляційний суд вважає, що такі причини є неповажними, а відтак відмовляє у поновленні процесуального строку та з підстав, передбачених ч. 2 ст. 294 КУпАП, повертає апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами особі, яка її подала.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Різника Ігоря Анатолійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року відмовити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Різника Ігоря Анатолійовича на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130, 124 КУпАП Кодексу України про адміністративне правопорушення, разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                            С.А. Голуб