16.07.24
22-ц/812/1050/24
Справа номер 489/2176/23 Головуючий суду першої інстанції – Кокорєв В. В.
Провадження номер 22-ц/812/1050/24 Доповідач суду апеляційної інстанції – Локтіонова О. В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року м. Миколаїв 

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого – Локтіонової О. В.,
суддів: Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2023 року, ухвалене за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

 
Короткий зміст позовних вимог

 
11 травня 2023 року ОСОБА_3 подала до суду вищезазначений позов, який обґрунтовувала наступним.
Сторони по справі перебували у шлюбі з 11 вересня 1998 року до 31 серпня 2020 року, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .
Після розірвання шлюбу сторін син залишився проживати із позивачем.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня                    2019 року з ОСОБА_1 на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 10 квітня 2019 року і до досягнення сином повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_2 син сторін ОСОБА_4 досяг повноліття.
01 жовтня 2022 року його було зараховано на навчання до Університету Миколая Коперника в Торуні (Польща) за денною формою навчання за спеціальністю «Економіка».
Навчання здійснюється на безоплатній основі, проте у зв`язку із навчанням сина у неї значно збільшилися витрати на його утримання, оскільки сину необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, придбання одягу, харчування, придбання підручників.
Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, хоча він не є особою з інвалідністю, є працездатним за віком, інших осіб на утриманні не має та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.
Посилаючись на викладені обставини, а також на обов`язок відповідача утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення сином 23 років.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 11 травня 2023 року і до закінчення ОСОБА_5 навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що син сторін потребує утримання від батька, бо продовжує навчання після досягнення повноліття. Відповідач, на думку суду, має можливість сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина у визначеному судом розмірі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначав, що позивач не мала права на звернення із вказаним позовом, оскільки син ОСОБА_4 не проживає разом з позивачем. Син сторін з березня 2022 року проживає самостійно за кордоном, окремо від батьків, має самостійний дохід та додаткову матеріальну допомогу від обох батьків. Також відповідачем було наголошено на тому, що він не має можливості сплачувати аліменти сину.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

 
Сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 08 червня 2022 року досяг повноліття.
Згідно з ксерокопією паспорту та витягом з реєстру територіальних громад м.Миколаєва від 12.05.2023 ОСОБА_3 з 04 листопада 1999 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громад щодо реєстрації місця проживання №2023/003558766 від 09 травня 2023 року ОСОБА_6 зареєстрований з 30 вересня 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 .
З довідки від 24 серпня 2022 року про зарахування іноземного громадянина на навчання за денною формою вбачається, що ОСОБА_6 зарахований з 01 жовтня 2022 року по 20 вересня 2025 року на навчання першого ступеню (бакалавр) за денною формою за спеціальністю Економіка на безоплатній основі в Університет Миколая Коперника в Торуні.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 продовжує навчання у навчальному закладі після досягнення повноліття, потребує матеріальної допомоги, а тому з відповідача необхідно стягнути аліменти у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу) на користь матері.
Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України).
Сторонами за цією категорією справ можуть бути: позивачем – один із батьків, з ким проживає повнолітня дитина, або самі повнолітні дочка, син, а відповідачем – другий з батьків. 
З матеріалів справи вбачається, що син сторін ОСОБА_4 не проживає разом з позивачем. 
Виходячи з приписів ч.3 ст.199 СК України, оскільки позивач зі своїм повнолітнім сином не проживає (доказів протилежного суду не надано), то у неї відсутнє право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 .
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вказане, колегія суддів доходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог частин 1, 6, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

У зв`язку з тим, що судом апеляційної інстанції скасовано оскаржуване рішення суду і у задоволенні позову ОСОБА_3 , яка звільнена від сплати судового збору, відмовлено, то понесені відповідачем судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , задовольнити.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відмовити.
Понесені ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на суму 1610,40 грн за квитанцією ID 1647-8917-5580-4162 компенсувати за рахунок держави.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий          О. В. Локтіонова

Судді         Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 16 липня 2024 року.