П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/19358/23	

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року, у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, за участю Одеської обласної прокуратури, про визнання незаконними дії, визнання протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради та Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, а саме:
- визнання протиправними дії Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради щодо анулювання дії паспорта прив`язки тимчасової споруди, виданого 30 жовтня 2020 року № 01-08/1206, на підставі листа прокуратури Одеської області від 09 січня 2020 року № 05/1-37вих-20;
- визнання протиправним та скасування наказу Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 30 жовтня 2020 року № 01-08/1206 «Про анулювання паспорту прив`язки стаціонарної тимчасової споруди від 05 жовтня 2018 року №01-08/1206, за адресою: м. Одеса, вул. Віри Інбер, 4 ріг пров. Обсерваторний, заявник ОСОБА_1 »; 
- визнання протиправними дії Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та скасування вимоги (припису) про демонтаж тимчасової споруди від 19 липня 2023 року №132306.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року частково задоволено позовні вимоги, а саме:
- визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 30 січня 2020 року № 01-08/1206;
- визнано протиправною та скасовано вимогу (припис) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 19 липня 2023 року № 132306.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням прокуратурою подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради у межах спірних правовідносин правомірно анульовано дію паспорта прив`язки тимчасової споруди позивача за наслідком отримання від прокуратури документів, які підтверджують невідповідність намірів розташування тимчасової споруди будівельним нормам.
При цьому, на переконання апелянта, необґрунтованість оскаржуваного наказу не може бути самостійною підставою для його скасування у зв`язку з наявністю в матеріалах справи доказів, що підтверджують його правомірність.
Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам реєстрації позивачем права власності на спірну тимчасову споруду.
В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, без порушення норм процесуального та матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 жовтня 2018 року Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради видано замовнику ФОП ОСОБА_1 паспорт прив`язки стаціонарної тимчасової споруди (існуюча) павільйон (загальна площа твердого покриття -22,00 кв.м.) АДРЕСА_1 , із терміном його дії – 27 вересня 2028 року (а.с.14 т.1).
Наказом Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 30 січня 2020 року №01-08/1206, на підставі п. 2.27 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», щодо анулювання паспорта прив`язки стаціонарної тимчасової споруди, прийнято рішення, анулювати паспорт прив`язки стаціонарної тимчасової споруди (павільйон, загальною площею твердого покриття-22,00кв.м.) від 05 жовтня 2018 року №01-08/1206 (а.с.28 т.1).
Крім того, Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів складено вимогу (припис) про демонтаж тимчасової споруди відносно суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , згідно якого тимчасова споруда, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 встановлена з порушенням Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в місті Одесі, затверджених рішенням Одеської міської ради від 09 жовтня 2013 року №3961-VI, та чинного законодавства України, що підтверджується актом обстеження від 18 липня 2023 року № 132305. 
Не погоджуючись з фактом прийняття зазначених рішень, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як суб`єктами владних повноважень не доведено правомірності своїх рішень, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 28 «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
Згідно ч. 4 ст. 28 «Про регулювання містобудівної діяльності», розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
В свою чергу, Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, який затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244, є спеціальним нормативно-правовим, який визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок № 244).
Згідно п. 2.27 розділу II Порядку № 244, дія паспорта прив`язки ТС анулюється за таких умов: недотримання вимог паспорта прив`язки при її встановленні; невстановлення ТС протягом 6 місяців з дати отримання паспорта прив`язки; надання недостовірних відомостей у документах, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку, під час підготовки паспорта прив`язки ТС.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності наказу Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 30 січня 2020 року № 01-08/1206, яким анульовано дію паспорту прив`язки тимчасової споруди від 30 жовтня 2020 року № 01-08/1206, виданого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .
В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги у цій частині, судом першої інстанції зроблено висновок, що зазначений наказ не містить фактичних і юридичних підстав його прийняття, а як наслідок є необґрунтованим та протиправним, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.
Так, загальними вимогами, які висуваються до актів суб`єктів владних повноважень, як актів правозастосування, є їхня обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав (фактичних і юридичних) його прийняття, а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
При цьому, на переконання колегії суддів, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. 
Тобто, несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивовано суб`єктом владних повноважень.
Вказана правова позиція неодноразово викладалась в рішеннях Верховного Суду, зокрема в постанові від 13 липня 2023 року (справа № 440/2588/21).

Між тим, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з тексту оскаржуваного наказу, останній не містить опису фактичних підстав його прийняття, а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
В даному випадку, оскаржуваний наказ містить лише посилання на юридичну підставу його прийняття, а саме на п. 2.27 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, який затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244.
Проте, як вірно визначено судом першої інстанції, відповідна норм права містить три самостійні підстави для ануляції дії паспорта прив`язки тимчасової споруди, жодна з яких не визначена в оскаржуваному наказі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного наказу за наслідком його необґрунтованості.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що згідно листа Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-15/172п від 29 червня 2023 року, яким позивачу надано роз`яснення щодо прийняття спірного наказу, єдиною підставою для прийняття оскаржуваного наказу став факт отримання листа прокуратури Одеської області від 09 січня 2020 року № 05/1-37вих-20.
При цьому, колегія суддів зазначає, що Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради повторно не зазначено фактичної підстави прийняття оскаржуваного наказу, зокрема не повідомлено позивача про те, які саме недостовірні відомості у документах було подано позивачем для отримання паспорта прив`язки.
З іншого боку, колегія суддів вважає, що сам лише факт отримання листа від прокуратури, без безпосереднього дослідження тимчасової споруди та перевірки усіх документів, складених відносно такої тимчасової споруди, не може бути достатньою підставою для анулювання діючого паспорту прив`язки.
При цьому, колегія суддів не приймає доводів прокуратури щодо обставин реєстрації позивачем права власності на відповідну тимчасову споруду, так як вже зазначено вище такі обставини не покладались в основу прийняття оскаржуваного наказу.
Між тим, за умови визнання протиправним оскаржуваного наказу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнання протиправним та скасування оскаржуваної вимоги (припис) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про демонтаж тимчасової споруди від 19 липня 2023 року № 132306, так як вона прийнята за наслідком прийняття відповідного наказу.

З іншого боку, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 3 ст. 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно ч. 4 ст. 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
В даному випадку, колегія суддів вважає, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в апеляційній скарзі має обґрунтувати, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту на стадії апеляційного розгляду справи, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначити орган, який не виконує своїх повноважень.
В свою чергу, на стадії апеляційного розгляду справи прокурором не виконано зазначених вимог щодо обґрунтування доцільності та правових підстав його звернення до суду апеляційної інстанції, за умови, що Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради та Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради приймали активну участь у розгляді даної справи.
При цьому, за умови допуску прокуратури до розгляду даної справи судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що таке порушення норм процесуального права прокурором є додатковою підставою для залишення без задоволення його апеляційної скарги.
Між тим, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено.
Тому, керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 - без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Одеську обласну прокуратуру.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

            Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
            Судді	  	О.В. Єщенко    А.В. Крусян