ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/2785/21  Номер провадження 33/814/121/24	Головуючий у 1-й інстанції Овдієнко В.В.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2021 року, 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, із застосуванням ст.36 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 454 гривень. 
Згідно постанови, 09 вересня 2021 року о 00:20 годині на 9 км +520 м автодороги Мерефа-Лозова-Павлоград ОСОБА_1 під час керування належним ОСОБА_2 автомобілем "ВАЗ-2108", реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи на порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та допустив з`їзд керованого ним автомобіля на узбіччя з послідуючим його перекиданням. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
В подальшому, того ж числа та часу, ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння, відмовився від проходження такого огляду, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу правопорушення, передбачених ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП.
Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не сформульовано, який саме огляд має пройти на вимогу поліцейського. Вказує, що формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст.266 КУпАП.
У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт направлення водія до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.
Посилається на не відсторонення його, як водія, від керування транспортним засобом.
Судом першої інстанції не проведено допит свідків у судовому засіданні, письмові пояснення яких маються у матеріалах справи.
Вказує на проведення розгляду справи судом першої інстанції з порушення правил підсудності, оскільки апелянт зареєстрований не в м.Зміїв.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового розгляду, у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення на адресу апеляційного суду не надходило, про причини своєї неявки суду не повідомляв, за таких обставин, вважаю можливим проводити апеляційній розгляд справи за відсутності учасників справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким судом першої інстанції була надана належна оцінка.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невизнання ОСОБА_1 вини апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, вчиненні ним ДТП та не звільняють його від відповідальності за скоєне.
Так, вина ОСОБА_1 підтверджується :
-даними протоколів про адміністративне правопорушення від 09.09.2021 серії ААБ №254560, №254559, в яких викладено обставини правопорушень; - даними додатку до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №254560, де міститься схема наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 09.09.2021 о 00:20 годині на 9 км +520 м автодороги Мерефа-Лозова-Павлоград, на схемі зафіксовано розташування транспортного засобу після ДТП, місце його удару, зафіксовано його механічні пошкодження. Зауваження до додатку відсутні; - даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.09.2021 складеного о 04:00 годині, яким підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду; - рапортами чергових ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 09.09.2021 щодо отримання повідомлення про ДТП; - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 09.09.2021, які були присутніми під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі;- письмовими поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 09.09.2021 щодо зазначених вище обставин ДТП, яка сталася з його вини, а також щодо вживання ним спиртних напоїв перед керуванням автомобілем, відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці ДТП та в закладі охорони здоров`я (а. с. 15); - даними розписки від 09.09.2021 щодо передання ОСОБА_5 на відповідальне зберігання автомобіля "ВАЗ-2108", реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Оскільки ОСОБА_1 у порушення п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Необґрунтованими є твердження апеляційної скарги в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, так як із матеріалів справи вбачається, що в цьому процесуальному документі зазначені всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема відомості про особу, яка притягається до відповідальності, дата і місце його складання, місце, час вчинення і суть правопорушення (об`єктивна сторона) конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП тощо.
Сам протокол складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості. Якихось істотних недоліків протоколу, які б тягли визнання його недопустимим доказом, не вбачається.
Твердження апелянта про те, що в протоколі не зазначено, який саме огляд ОСОБА_1 має пройти на вимогу працівників поліції є надуманими, та спростовується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, в якому чітко вказано про виявлення саме ознак алкогольного сп`яніння, а також вказано про те, що він відмовився від проходження такого огляду на місці дорожньо-транспортної пригоди, так і від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.
Що стосується доводів апелянта з приводу того, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, то таке посилання є необґрунтованим, оскільки таке направлення наявне в матеріалах справи (а.с.4).
Доводи апелянта про те, що не доведено факту його відсторонення від керування, не є слушними, оскільки спростовуються матеріалами справи, в тому числі відомостями розписки від 09.09.2021 щодо передання ОСОБА_5 на відповідальне зберігання автомобіля "ВАЗ-2108", реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не здійснено допит свідків є безпідставними, оскільки жодних обов`язкових вимог про виклик та допит свідків чи інших осіб по справі у суді положення КУпАП не передбачають. Виклик свідків є правом, а не обов`язком суду, та здійснюється лише на розсуд суду при необхідності встановлення додаткових обставин справи. Окрім того, ОСОБА_1 визнаний винуватим саме в тому, що останній відмовився від проходження запропонованого огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. В свою чергу за змістом пояснень свідків останні підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці, так і в закладі охорони здоров`я.
Щодо твердження апелянта про розгляд судом першої інстанції з порушенням правил підсудності апеляційний суд зауважує наступне. 
Згідно з положеннями ст. 276 КУпАП в редакції із змінами, внесеними Законом України №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 1 липня 2020 року), справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Тобто, Законом України № 2617-VIII, яким внесені зміни у ч. 2 ст. 276 КУпАП, з переліку статей, за якими справи можуть розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника, виключена ст. 130 КУпАП.
Таким чином, з урахуванням редакції ст. 276 КУпАП, яка діяла на час вчинення інкримінованого правопорушення та діє на даний час, розгляд справи за ст. 130 КУпАП проводиться виключно за місцем вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно протоколу водій ОСОБА_1 вчинив правопорушення на 9 км +520 м автодороги Мерефа-Лозова-Павлоград, що територіально відноситься до Зміївського районного суду Харківської області. За наведених обставин твердження апелянта про те, що Зміївський районний суду Харківської області не є судом, до компетенції якого відноситься розгляд даної справи позбавлені законних вимог.
Враховуючи зазначене апеляційний суд дійшов переконливого висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є лише способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.
Постанова судді районного суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.
За таких підстав, обґрунтування апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко