Справа № 439/1209/23                         Головуючий у 1 інстанції: Марків Т.А. 
Провадження № 22-ц/811/400/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Чижа Л.В.
за участю: ОСОБА_1 та його представника – ОСОБА_2 ,
представника АТ «Укртранснафта» - Шолок В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртранснафта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ОСОБА_3 , про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
 
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати наказ про звільнення, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 20 лютого 1992 року позивач прийнятий на роботу електромонтера по ремонту і обслуговуванню електричного обладнання ЛВДС «Броди» АТ «Укртранснафта». На підставі наказу Генерального директора АТ «Укртранснафта» від 24 березня 2023 року № 301-к посада терміста була скорочена, 28 березня 2023 року позивача було попереджено про скорочення посади та наступне звільнення, а 31 травня 2023 року згідно з наказом № 559-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників.
Позивач вважає це звільнення протиправним, оскільки при звільненні позивачу було запропоновано посади, пов`язані із переведенням на роботу в іншу місцевість, або пропозиції роботи, що не відповідали рівню освіти і трудових навиків позивача, які не є рівнозначними посаді терміста. Відповідачем не було запропоновано позивачу всіх вакантних посад, наявних у період з 28 березня 2023 року по 31 травня 2023 року в АТ «Укртранснафта», не з`ясовувалося питання переважного права на залишення на роботі.
Окрім цього, стосовно позивача відповідачем вчинено мобінг (цькування) за критику, висловлену запитаннями на зустрічі із трудовим колективом ЛВДС «Броди» в лютому 2023 року до керівника АТ «НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_4 щодо дотримання норм охорони праці зі сторони адміністрації АТ «Укртранснафта». Зазначає, що посада терміста є унікальною, її існування є економічно вигідним, а скорочення – тягне додаткові витрати для придбання кілець в третіх осіб.
У зв`язку з викладеним позивач просив визнати незаконним і скасувати наказ товариства від 31 травня 2023 року № 559-к про його звільнення у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, визнати незаконним та скасувати наказ від 24 березня 2023 року № 301-к про скорочення чисельності та штату працівників; поновити його на роботі терміста дільниці з ремонту та налагодження механічного устаткування ЛВДС «Броди»; стягнути з товариства середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 червня 2023 року по день винесення рішення суду.
Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2023 року у  позові ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укртранснафта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ОСОБА_3 , про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
Вказане рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що судом безпідставно відхилено клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального провадження. Звертає увагу на те, що відповідачем надано штатний розпис ЛВДС «Броди» АТ «Укртранснафта», введений в дію 02 січня 2023 року (т.1, а.с. 229-235, 253-256), у якому посади терміст не було передбачено, але це питання залишилося поза предметом дослідження судом першої інстанції. На думку апелянта, не відповідає дійсності твердження суду, що позивачем не доведено та судом не встановлено фактів цькування позивача під час його роботи, так і причинно-наслідкового зв`язку між виступом позивача на зустрічі із генеральним директором АТ «Нафтогаз України» та скорочення в подальшому посади терміста. Факти цькування, які наведені позивачем та долученні до матеріалів справи, а саме, скеровування листів-звернень, як до АТ «Нафтогаз України», так і до АТ «Укртранснафта» щодо поновлення прав ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій щодо нього зі сторони адміністрації відповідача. Щодо пропозицій вакантних посад позивачу за час від попередження про скорочення посади та наступного звільнення, зазначає, що позивачу було запропоновано посади, пов`язані з переведенням на роботу в іншу місцевість, або пропозиції роботи, що не відповідали рівню освіти і трудових навиків позивача. Посади, які наведені в судового рішенні, не були рівнозначними посадами терміста дільниці з ремонту та налагодження механічного устаткування та потребували переїзду в іншу місцевість, що є неможливим через утримання позивачем батьків похилого віку, та у зв`язку з погіршенням здоров`я позивача на шкідливих умовах праці терміста відповідно до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджуного Постановою КМУ №461 від 24 червня 2016 року, а тому позивач правомірно відмовився від запропонованих посад.  Судом залишено поза увагою те, що позивач працював у ЛВДС «Броди» АТ «Укртранснафта» з 20 лютого 1992 року по 31 травня 2023 року (більше 31 року). Фактично позивач не мав іншого професійного досвіду, ніж досвід, набутий протягом 31 року, а тому оспорювані накази про звільнення позивача з роботи містять істотне втручання у приватне та професійне життя позивача. 
       Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник – ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.
Представник АТ «Укртранснафта» - Шолок В.М. просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Третя особа ОСОБА_3 не з”явився, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, тому розгляд справи проводиться без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з”ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Як встановлено судом, 20 лютого 1992 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу в ЛВДС «Броди», з 13 червня 1995 року переведений в БВО термістом на установках СВЧ п`ятого розряду та працював на посаді терміста п`ятого розряду, а з 16 грудня 2019 року – шостого розряду на різних дільниця ЛВДС «Броди». Востаннє 16 лютого 2023 року був переміщений на посаду терміста шостого розряду дільниці з ремонту та налагодження механічного устаткування ЛВДС «Броди», що підтверджується записами в трудовій книжці позивача ( а.с. 19, 24), та наказами від 20 лютого 1992 року № 16-к (арк. 36,37), від 16 лютого 2023 року № 157-к (т.1 а.с. 38,39, 164).
Встановлено, що 24 березня 2023 року АТ «Укртранснафта» прийнятий наказ № 301-к про скорочення посади «терміст дільниці з ремонту та налагодження механічного устаткування ЛВДС «Броди» АТ «Укртранснафта» функціонального напрямку «АТ «Укртранснафта» «Управління експлуатацією нафтотранспортної системи» (т.1 а.с. 67, 165).
Відповідно до наказу № 307 АТ «Укртранснафта» від 01 травня 2023 року на період воєнного стану в Україні призупинено дію окремих умов колективного договору, зокрема абзацу другого пункту 4.3. щодо погодження з профорганізацією розірвання працівниками трудових договорів з ініціативи роботодавця (т.1 а.с.111, 218).
ОСОБА_1 27 травня 2023 року надіслано заяву про розгляд трудового спору комісією по трудових спорах АТ «Укртранснафта», зокрема щодо законності і доцільності скорочення посади терміста дільниці з ремонту та налагодження механічного устаткування ЛВДС «Броди» (т.1 а.с. 120 – 123).
З листа вбачається, що в АТ «Укртранснафта» не обиралась та не функціонує комісія по трудових спорах.
АТ «Укртранснафта» 31 травня 2023 року видано наказ № 559-к про звільнення ОСОБА_1 , терміста 6-го розряду дільниці з ремонту та налагодження механічного устаткування ЛВДС «Броди» АТ «Укртранснафта» з роботи з 31 травня 2023 року у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 176).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Положеннями частин другої, третьої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.
Згідно з правовими висновками, висловленими Верховним Судом у постановах від 16.01.2018 у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06.02.2018 у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18) суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у ЛВДС «Броди» АТ «Укртранснафта» дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці шляхом скорочення штату, що стали підставою для звільнення ОСОБА_1 на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 25.05.2016 у справі № 6-3048цс15).
При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зобов`язалися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.
Як вбачається з матеріалів справи, 30 березня 2023 року ОСОБА_1 ознайомлено з попередженням про скорочення посади терміста дільниці з ремонту та налагодження механічного устаткування ЛВДС «Броди» та наступне звільнення через 2 місяці з моменту ознайомлення з цим попередженням (т. 1 а.с. 43, 166).
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 неодноразово були запропоновані вакантні посади АТ «Укртранснафта», проте від зазначених посад позивач відмовився.
Встановлено, що посада терміста, яку обіймав позивач, була єдина та аналогічної посади на товаристві в цілому не було, що сторонами не заперечувалось, і така була скорочена наказом відповідача № 301-к від 24.03.2023.
Зазначене свідчить, що  відповідач не допустив порушення статті 49-2 КЗпП України під час звільнення позивача з роботи, оскільки позивач був попереджений про наступне вивільнення в установлений строк; всі вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві з дня відповідного попередження позивача та існували на день звільнення ОСОБА_1 йому були запропоновані.
На спростування доводів апеляційної скарги, відповідачем були надані додаткові пояснення, з яких убачається, що згідно з штатним розписом АТ «Укртранснафта», що введений в дію з 02.01.2023, посада терміста була в механо-технологічній дільниці ЛВДС «Броди» відділу головного механіка АТ «Укртранснафта».
Наказом АТ «Укртранснафта» №116 від 15.02.2023 «Про створення структурних підрозділів Товариства» у складі Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Броди «АТ «Укртранснафта» створено дільницю з ремонту та налагодження механічного устаткування.
Наказом №155 від 28.02.2023 «Про ліквідацію окремих підрозділів та затвердження організаційної структури функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління експлуатацією нафтотранспортної системи» ліквідовано механо-технологічну дільницю (м. Броди) відділу головного механіка Товариства.
З витягу з штатного розпису від 16.02.2023, вбачається, що у ЛВДС «Броди» АТ «Укртранснафта» введено посаду терміста дільниці з ремонту та налагодження механічного устаткування .
Наказом Товариства №157-К від 16.02.2023 «Про переміщення працівників АТ «Укртранснафта» позивача, терміста механо-технологічної дільниці відділу головного механіка Товариства, переміщено на посаду терміста дільниці з ремонту та налагодження механічного устаткування ЛВДС «Броди».
Наказом АТ «Укртранснафта» №301-К від 24.03.2023 «Про скорочення чисельності та штату працівників Товариства» скорочено посаду терміста дільниці з ремонту та налагодження механічного устаткування ЛВДС «Броди» АТ «Укртранснафта», яку займав ОСОБА_5 ..
Твердження апелянта щодо мобінгу (цькування) не є обґрунтованими з огляду на наступне.
Як встановлено ст. 2-2 КЗпП України, мобінг (цькування) – систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків, що проявляються у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує його недооцінювати свою професійну придатність.
Вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці в порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням).
Вчинення мобінгу (цькування) заборонено.
Особи, які вважають, що вони зазнали мобінгу (цькування), мають право звернутися із скаргою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та/або до суду.
Позивачем не доведено фактів цькування під час його роботи в товаристві і причино-наслідкового зв`язку між його звільненням та скорочення в подальшому посади терміста.
Згідно з ч. 3 ст. 64 ГК України, товариству надано право самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників. 
Суд правильно зазначив, що питання доцільності скорочення штату працівників, зокрема посади терміста дільниці з ремонту та налагодження механічного устаткування ЛВДС «Броди», встановлення наслідків скорочення цієї посади для господарської діяльності товариства, надання оцінки таким наслідкам знаходиться поза межами компетенції суду в спорах між звільненим працівником та його роботодавцем.
Таким чином, встановивши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивача відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України проведено законно, відтак відсутні підстави для задоволення позову.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

       Повний текст постанови складено: 06.09.2024

Головуючий         

Судді