Справа № 449/97/24                                        Головуючий у 1 інстанції: Гуняк О.Я. 
Провадження № 33/811/747/24                        Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Книша О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Книша О.Я. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 26 квітня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (п`ятсот тридцять шість) грн 60 коп.
Згідно з постановою,  ОСОБА_1 29.12.2023 року близько 08 год. 58 хв. у м. Перемишляни на вул. Липова Алея, керував транспортним засобом марки «Peugeot 5008», номерний знак « НОМЕР_1 », перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна вимова, тремтіння рук. Від проходження огляду в установленому законом порядку на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотест «Drager» чи в медичному закладі, відмовився.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Книш О.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 26 квітня 2024 року, закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною.
Зазначає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом, проте, як вбачається з відеозапису автомобіль був припаркований і матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем.
Апелянт вказує, що згідно з довідки лікарні Святого Пантелеймона в організмі ОСОБА_1 не було виявлено вмісту алкоголю, що ставить під сумнів твердження поліцейських та суду про наявність у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння.
Також звертає увагу на те, що поліцейські не представились та не роз`яснили ОСОБА_1 його права, що є порушенням Інструкції, в тому числі його права на захист, та не відсторонили останнього від керування транспортним засобом.
Захисник наголошує, що працівники поліції змусили ОСОБА_1 перепаркувати транспортний засіб.
Вказує про те, що після розмови ОСОБА_1 з товаришем, який роз`яснив йому, що відмова від проходження огляду є порушенням ПДР, ОСОБА_1 підійшов до поліцейських та повідомив, що згідний пройти огляд на місці або в медичному закладі, проте поліцейські вказали, що він вже відмовився від огляду і вони будуть складати протокол, та видалили даний епізод із запису. 
Також апелянт зазначає, що наявний у матеріалах справи відеозапис не є безперервним, а протокол не містить відомостей про технічний засіб на який проводився відеозапис.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вини в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, просив апеляційну скаргу задовольнити.
Захисник Книш О.Я. апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Книша О.Я., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.
Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
З протоколу серії ААД № 665771 від 29 грудня 2023 року (а.с. 4) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: різкий запах алкоголю із порожнини рота, незв`язна вимова, тремтіння рук.
З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.
Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівник поліції виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував останньому проти огляд на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі, однак ОСОБА_2 відмовився від огляду. Поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_2 пройти огляд, та роз`яснювали наслідки відмови, та те що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який і було вподальшому складено.
Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд зазначає, що попри наявний у водія обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, він може відмовитися від проходження огляду. Чинне законодавство містить єдиний виняток з даного правила – якщо водій-учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами (п. 14 розділу 3 Інструкції №1452/735).
Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що ОСОБА_1 у подальшому погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, але поліцейські йому відмовили, а відеозапис в тій частині видалили, оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час ознайомлення ОСОБА_1 із протоколом, останній не виловлював будь-яких зауважень чи застережень з приводу його бажання пройти відповідний огляд, натомість відмовився від отримання копії протоколу. Твердження в апеляційній скарзі про те, що транспортний засіб був припаркований, а матеріали справи не містять доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставними, оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, як працівники поліції вказують ОСОБА_1 на те, що він здійснив зупинку транспортним засобом з порушеннями і ОСОБА_1 не заперечує факту керування, та пояснив поліцейським чому зупинився саме тут.
Щодо доводів захисника про відсутність у протоколі відомостей про технічний запис апеляційний суд зазначає наступне.
Частиною першою ст. 256 КУпАП визначено, які саме відомості зазначаються у протоколі, і вимога про необхідність зазначення у протоколі даних про технічний засіб на який проводився відеозапис відсутня.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Апеляційний суд вважає здобуті у справі докази є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 , та у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпційфакту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 26 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах останнього - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                                  Урдюк Т.М.