ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року	Львів	Справа № 140/31476/23 пров. № А/857/8466/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                             Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Міністерства внутрішніх справ України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року (суддя – Денисюк Р.С., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у жовтні 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив: визнати відмову протиправною щодо не призначення та не виплати позивачу як інваліду 1 групи внаслідок війни одноразової грошової допомоги, який отримав захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, з відсотком втрати працездатності – 100 % відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 у розмірі 250 – кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб; зобов`язати прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду 1 групи внаслідок війни, який отримав захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, з відсотком втрати працездатності – 100 % відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 у розмірі 250 – кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що таке рішення відповідача вважає необґрунтованим та незаконним, оскільки на нього поширюється дія Закону України "Про міліцію" та постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" №850 від 21.10.2015.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 та за результатами їх розгляду прийняти рішення відповідно до Порядку №850, з врахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, фактично в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що позивач правових підстав для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 не має, оскільки не належить до категорії працівників міліції. Позивач був звільнений з посади старшого техніка ВПЧ-3 технічної служби ВПО м.Луцьк Волинської області в званні прапорщика внутрішньої служби, яке належить до категорії осіб рядового та начальницького складу державної пожежної охорони, які мають право на пільги та компенсації, встановлені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Вказує, що питання про прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення останньому спірної грошової допомоги носить дискреційний характер.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС (категорія 1), що підтверджується посвідченням від 20.05.2019 серія НОМЕР_1 (а.с.8).
Як слідує із свідоцтва про хворобу №1320 від 15.12.1992, військово-лікарська комісія УВС Волинської області прийняла постанову, відповідно до якої позивач отримав каліцтво, ТАК, отримане при виконанні службових обов`язків у зв`язку з аварією на ЧАЕС (а.с.10).
08.12.1992 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності (каліцтво, отримане при виконанні обов`язків у зв`язку з аварією на ЧАЕС) та визначено ступінь втрати працездатності 60%, що підтверджується витягом із акту огляду у ЛТЕК №070701 (а.с.11).
14.09.1998 позивачу встановлено II групу інвалідності та визначено ступінь втрати працездатності 80%, що слідує з витягу із акту огляду у ЛТЕК №015138 (а.с.12).
01.12.2020 ОСОБА_1 після повторно проведеного огляду була встановлена І А група інвалідності довічно (каліцтво, отримане при виконанні службових обов`язків у зв`язку з аварією на ЧАЕС) та визначено ступінь втрати працездатності 100%, що підтверджується відповідними довідками серії 12ААВ №084235 (а.с.13).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі № 140/5107/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023, було зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області подати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі № 140/5107/22 Ліквідаційною комісією МВС України у Волинській області матеріали ОСОБА_1 було направлено до МВС України для розгляду та призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції.
Листом Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України від 29.05.2023 № 7113 надіслані матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності повернуто без прийняття рішення, як такі, що не відповідають вимогам законодавства. У вказаному листі зазначено, що під час розгляду матеріалів з`ясовано, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді старшого техніка ВПЧ-3 спеціалізованого загону технічної служби ВПО м. Луцьк та мав спеціальне звання «прапорщик внутрішньої служби». Виплата одноразової допомоги у випадках поранення, травмування та інвалідності працівників міліції була передбачена статтею 23 Закону України «Про міліцію». Зазначено, що згідно з абзацом третім пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію". Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, відповідно до якого виплата вищевказаної допомоги здійснюється виключно працівникам міліції. Зазначено, що оскільки ОСОБА_1 як прапорщик внутрішньої служби не належав до категорії працівників міліції, отже норми Порядку № 850 на нього не можуть бути поширені.  Водночас зауважено, що ОСОБА_1 як прапорщик внутрішньої служби, проходив службу і був звільнений з органів внутрішніх справ на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, яким не передбачалася виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю. Отже, підстави для розгляду та прийняття рішення згідно з Порядком за матеріалами щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відсутні.
Позивач не погоджуючись із вказаною позицією відповідача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, вважаючи її протиправною звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам пункту 9 Порядку № 850 МВС України не розглянуло по суті матеріали про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу згідно з Порядком № 850, повернуло їх та відповідно не прийняло жодного рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що   орган державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 №580-VIII (далі – Закон №580-VIII), відповідно до частини першої статті 97 якого одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №580-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України “Про міліцію”, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України “Про Національну поліцію”.
Вказаними абзацами пункт 15 Розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №580-VIII доповнено згідно із Законом №900-VIII від 23 грудня 2015 року, який прийнято з метою відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей, реалізації конституційних принципів рівності, справедливості, пропорційності й недискримінаційності під час унормування Законом соціального й правового захисту як поліцейських, так і колишніх працівників міліції, у тому числі пенсіонерів, інвалідів, а також членів їх сімей, інших осіб.
Таким чином, особа, яка втратила працездатність у зв`язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ, не повинна позбавлятися права на отримання одноразової грошової допомоги та ставитися у менш вигідне становище порівняно з працівниками міліції, які змогли реалізувати своє право після звільнення з органів внутрішніх справ, або поліцейськими, які втратили працездатність під час проходження служби в поліції.
До набрання чинності Законом України “Про Національну поліцію” порядок виплати одноразової грошової допомоги врегульовувався нормами статті 23 Закону України “Про міліцію”, а також Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі – Порядок №850).
Відповідно до частини шостої статті 23 Закону України “Про міліцію” від 20 грудня 1990 року №565-XII (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року №208-VIII, який набрав чинності 12 березня 2015 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України “Про міліцію”, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України “Про Національну поліцію”.
Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 (далі – Порядок № 850).
Пунктом 2 якого встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. № 208-VIII “Про внесення змін до статті 23 Закону України “Про міліцію” щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції” мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707.
Згідно з пунктом 3 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" №900 від 23.12.2015, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі № 140/5107/22, яке набрало законної сили встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, наказом начальника Управління внутрішніх справ Волинської області від 30.12.1992 №56 звільнений зі служби та на даний час є пенсіонером органів внутрішніх справ, отже, є колишнім працівником міліції, а тому користується усіма правами, передбаченими чинним законодавством для таких осіб, в тому числі правом на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про міліцію”, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.
Згідно з пунктом 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Пунктом 8 Порядку №850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
При цьому, пунктом 9 Порядку №850 передбачено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
З наведених норм Порядку вбачається, що саме МВС України вирішує питання про виплату одноразової грошової допомоги на підставі документів, направлених керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, із прийняттям одного із двох рішень, передбачених пунктом 9 Порядку №850 (рішення про призначення або рішення про відмову у призначенні грошової допомоги).
Тобто, обов`язок щодо прийняття відповідного рішення покладено саме на МВС України після надходження до нього необхідних документів.
Однак, як слідує з матеріалів справи, відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі № 140/5107/22 матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 були повернуті до Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області без прийняття рішення.
Тобто, всупереч вимогам пункту 9 Порядку № 850 МВС України не розглянуло по суті матеріали про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу згідно з Порядком № 850, повернуло їх та відповідно не прийняло жодного з зазначених вище рішень.
Відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги після спливу встановленого законом місячного строку після надходження документів свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.
Крім того, Порядком № 850 не передбачено право МВС України повертати документи без прийняття рішення.
Відповідачем за наслідками розгляду матеріалів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 не прийнято жодного, передбаченого чинним законодавством, рішення, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги в цій частині належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо не розгляду матеріалів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850.
Разом з тим, прийняття рішення про виплату чи невиплату одноразової допомоги є виключною компетенцією МВС України, його дискреційними повноваженнями.
Враховуючи те, що повернення документів було здійснено з порушенням вимог законодавства, тому підстави визначені законодавством для неприйняття відповідного рішення у відповідача були відсутні.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно зобов`язав МВС України розглянути матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 та за результатами їх розгляду прийняти рішення відповідно до Порядку №850, з врахуванням висновків суду.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року у справі №140/31476/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська