ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/163/24                                 Головуючий 1 інстанції – Ткаченко О.А.
Провадження № 33/818/999/24                                                  Суддя суду апеляційної інстанції – Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 червня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 , з участю його захисника – ОСОБА_3 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2024 року, -
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.
З постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2024 року вбачається, що 26.12.2023 о 19-50 год. ОСОБА_2 керував автомобілем OPEL VECTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул.Живописна, біля б.42 – Лозівської ЦРЛ в м.Лозова, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу «Драгер Алкотест 6810» та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2024 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що працівники поліції були заінтересованими особами, бо між ними існують неприязні стосунки. 
Наголошує, що транспортним засобом керував не він, а ОСОБА_4 , але це було залишено без уваги судом першої інстанції
Вказує, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить момент керування транспортним засобом. Крім того, не були залучені свідки до складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Апелянт вважає, що також відсутній факт відмови від проходження огляду, тому немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Разом з цим ОСОБА_2 не заперечує, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, але стверджує, що не керував транспортним засобом.
Апелянт робить висновок, що відсутні докази вчинення правопорушення, а тому вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В судове засідання з`явився ОСОБА_2  та його захисник – адвокат Науменко В.В. Апелянт підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити. В свою чергу ОСОБА_3  підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного.
Апелянт пояснив, що він приїхав на територію лікарні провідати друга, а після того як його попрохали переставити авто на інше місце, оскільки це була стоянка для службових автомобілів, він попросив свого товариша, щоб він перепаркував вказаний транспортний засіб. Зазначив, що вважає всі вимоги поліцейських незаконними, вину не визнає. 
Захисник зазначив, що встановлені порушення прядку фіксації адміністративного правопорушення та складання протоколу свідчать про неналежне виконання працівниками поліції своїх посадових обов`язків.
Разом з апеляційною скаргою захисник заявляв клопотання про допит свідка  ОСОБА_4 . Для повного, всебічного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи вищевказане клопотання було задоволено, однак свідок у судове засідання не з`явився. Як повідомив захисник, свідок ОСОБА_4 не зміг прибути у судове засідання у зв`язку із зайнятістю на роботі. На подальшому допиті свідка захисник ОСОБА_3 не наполягав.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).
Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, щопостанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2024 року потрібно залишити без змін, а апеляційну скаргу необхіднозалишити без задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2   у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Визнаючи ОСОБА_2  винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №289732 від 26.12.2023; взяв до уваги акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відмовою про проходження; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з відмовою про проходження від 26.12.2023; рапорт працівника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області від 26.12.2023; показання свідків - інспекторів ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; показання свідка ОСОБА_4 ;  відеозаписи з місця події із нагрудної камери працівника поліції від 26.12.2023.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Суд звертає увагу на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі - «Інструкція»), якою повинні керуватися патрульні поліцейські у випадку виявлення у водія ознак сп`яніння.
Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнини рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п.7 Розділу І цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.
Відповідно до п.п.3, 4, 15, 16, 17, 18, 22 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. 
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставв, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху Україниводій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що протокол за ч.1 ст.130 КУпАП може складатися також внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_2 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота.
З цього слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Так, дослідженням матеріалів та переглядом відеозапису, встановлено, що  ОСОБА_2 перебував на території лікарні з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а транспортний засіб останнього знаходився на під`їзді до санпропусника. ОСОБА_2 попрохали знайти тверезого водія для того, щоб прибрати авто з території лікарні, оскільки туди може заїжджати тільки службовий транспорт. ОСОБА_2 зайшов до лікарні, через деякий час вийшов, сів за кермо автомобіля та почав виїжджати з території лікарні, працівники поліції намагалися зупинити його, перегородивши дорогу службовим авто, однак зрозумівши, що ОСОБА_2 не збирається гальмувати, звільнили дорогу. ОСОБА_2 покинув територію лікарні та переставивши авто на парковку, повертався до лікарні, де йому було повідомлено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Правопорушника попросили надати документи, однак ОСОБА_2 був налаштований агресивно, виражався в бік поліцейських нецензурною лайкою та відмовлявся від спілкування, останнього було попереджено, що якщо він не припинить себе так поводити по відношенню до працівників поліції, до нього застосують кайданки. ОСОБА_2 не відреагував на попередження після чого до нього були застосовані кайданки. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був один, однак казав, що не він керував транспортним засобом, а його товариш.
Крім того, співробітники поліції запропонували  ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або в закладі охорони здоров`я, однак останній відмовився.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 зазначив, що він приїхав на територію лікарні провідати друга, а після того як його попрохали переставити авто на інше місце, оскільки це була стоянка для службових автомобілів, він попросив свого товариша – ОСОБА_4 , щоб він перепаркував вказаний транспортний засіб.
Водночас ОСОБА_4 в суді першої інстанції дав інші покази. Так, він пояснив, що 26.12.2023 батькові його друга, були нанесені тілесні ушкодження після чого останнього швидка повезла до лікарні. Він перебував з другом та його родичами біля під`їзду будинку, де вони проживають, з під`їзду вийшов ОСОБА_2 та запитав чи є в когось водійське посвідчення, ОСОБА_4  відповів, що має водійське посвідчення, після чого ОСОБА_2 дав йому ключі від свого авто і вони поїхали до лікарні. Приїхавши на місце, ОСОБА_4 залишив авто на парковці та віддав ключі ОСОБА_2 , яким чином авто опинилося на території Лозівської ЦРЛ, а саме на під`їзді до санпропускника, йому не відомо. Свідку також не відомо, які події відбувалися після того як він привіз ОСОБА_2 до лікарні.
Під час судового засідання в апеляційному суді ОСОБА_2 не зміг пояснити розбіжність їхніх показів зі свідком ОСОБА_4 .
Таким чином версію ОСОБА_2 щодо обставин справи, викладених ним в тому, що він не керував транспортним засобом, суд сприймає як вигадану з метою уникнення відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Законом України від 16.02.2021 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» внесено зміни, зокрема, до ст.266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 р., та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, а лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Такі ж зміни були внесені в п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.11.2021 р. № 808.
В п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду № 1103, зміни про те, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дійсно внесені постановою КМУ № 57 від 20.01.2023 р.
Таким чином, залучення свідків до огляду на стан сп`яніння є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.
Огляд  ОСОБА_2 проводився з використанням спеціальних технічних засобів в порядку, передбаченому чинним законодавством, а саме бодікамер Tecsar BDC-53-02 №237 та 238, що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №289732 від 26.12.2023, тому залучення свідків не є обов`язковим у даному випадку. Отже, зауваження апелянта стосовно цього не приймаються до уваги апеляційним судом.
Крім того, співробітники поліції попередили ОСОБА_2 про відповідальність у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
З відеозапису також вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_2 його права відповідно до вимог чинного законодавства.
Поведінка ОСОБА_2  під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Так як факт керування транспортним засобом доведений та не спростований, тому ОСОБА_2 як водій не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.
Працівники поліції, керуючись п.2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_2 не звертався. 
Внаслідок цього у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.
Враховуючи викладене, всі зібрані докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251 КУпАП.
Крім того, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху Українипередбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
       Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Всі інші доводи порушника та захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.
Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.
До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_2 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення і посилання апелянта на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:
Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2024 року по справі щодо  ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду   О.М.Курило