ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/20621/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чабаненко С.В. (доповідач),
                               суддів:  Юрко І.В., Білак С.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/20621/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Головне управління Національної поліції в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування наказу,-   
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Головне управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 р. № 458 о/с по особовому складу в частині, що стосується переведення майора поліції ОСОБА_1 заступника начальника сектора кримінальної поліції відділення поліції № 4 Криворізького районного управління поліції до ГУНП в Донецькій області.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що будь-яких підстав для переведення позивача в іншу місцевість не було, згоди на переведення до іншої місцевості він не надавав, дисциплінарних стягнень, які б мали наслідком його переведення також не було, тому наказ № 458 о/с від 14.07.2023 року в частині переведення позивача є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Також, судом першої інстанції не було застосовано норми КЗП України, які вимагають отримання згоди працівника на переведення в іншу місцевість, оскільки зміни до Закону України «Про Національну поліцію», які були внесені під час дії воєнного стану в Україні та, на які посилався суд своєму рішенні, не регулюють питання переведення поліцейського до іншої місцевості. Також, судом першої інстанції не було враховано норми постанови Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року, яка вимагає проведення перепідготовки перед призначенням та військово-лікарської комісії для визначення придатності за станом здоров`я для несення служби за посадою. 
Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому вказано, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими та такими, що не містять жодних правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції. ГУНП у Дніпропетровській області зазначає, що спірне переміщення позивача відбулось на підставі положень Закону України «Про Національну поліцію», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові засади організації та діяльності поліції, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в поліції, а відтак мають безумовний пріоритет застосування норм спеціального законодавства. За викладених обставин вважає безпідставним та помилковим доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування до спірних правовідносин норм КЗпП України. Крім того, за змістом абз. 2 ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення. Спеціальним законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено наявність згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у будь-яку місцевість.
Від Головного управління Національної поліції в Донецькій області надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено про законність рішення суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Крім доводів, аналогічних тим, що викладені ГУНП у Дніпропетровській області у відзиві на позовну заяву, третя особа зауважує, що норми Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, на необхідності застосування положень якого наполягає позивач, не регулюють проходження служби в поліції. Посилання позивача на норми пп. «ж» п. 40 Положення № 114 є необгрунтованими у зв`язку з тим, що вони встановлюють підстави переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які потребують за станом свого здоров`я чи здоров`я членів їх сімей зміни місця служби (проживання), що у цих правовідносинах є недоречним. Крім того, переведення не передбачає зазначення у наказі терміну, на який поліцейський переводиться. Переведення передбачає подальше проходження служби в іншому органі поліції. Водночас, поліцейські після відміни правового режиму воєнного стану не обмежені у праві переведення за власною ініціативою до іншого підрозділу поліції.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 працював на посаді заступника начальника сектора кримінальної поліції відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Відповідно до листа Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12.07.2023 р. №1743/01/12-2023 до начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, просили розглянути питання щодо переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих поліцейських в розпорядження Головного управління Національної поліції в Донецькій області у кількості, що дозволить зменшити зазначений вище загальний некомплект органу поліції хоча б на 5%.
14 липня 2023 року начальником управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області полковником поліції В. Загороднім на виконання доручення до листа ГУНП в Донецькій області від 12.07.2023 р. №1743/01/12-2023 підготовлено доповідну записку на ім`я начальника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо підібраних керівниками структурних, територіальних та стройових підрозділів для переведення для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області 71 поліцейських, з яких: 15 поліцейських з Дніпровського районного управління поліції, та щодо можливості переведення відповідно до вимог частин 1, 7, 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету та територіальної цілісності України.
Згідно з витягом з наказу від 14.07.2023 р. №458 о/с (зі змінами, внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023 №463 о/с) відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 (0046814) переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 17.07.2023 р., звільнивши його з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції. Підстава: доповідна записка від 14.07.2023 р. №20/2821 та лист ГУНП в Донецькій області від 12.07.2023 р. №1743/01/12-2023.
Відповідно до акта про перегляд листування у меседжері «Whatsapp» з майором поліції ОСОБА_1 щодо ознайомлення останнього з витягом з наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 14.07.2023 р. №458о/с встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 цього ж дня отримав та прочитав повідомлення у менеджері «Whatsapp».
17 липня 2023 року позивач подав рапорт на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому надав згоду із запропонованою посадою старшим інспектором сектору публічного порядку відділу превенції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.
17 липня 2023 року заступником начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області ініційовано подання на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області про призначення на посаду старшим інспектором сектору публічного порядку відділу превенції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 , установивши йому посадовий оклад та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, та встановлення надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 45 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби.
Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023 р. №298 о/с відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 (0046814), який прибув із Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим інспектором сектору публічного порядку відділу превенції Волноваського районного відділу поліції з 17.07.2023 р. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 17.07.2023 р., накази Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 р. №458 о/с та від 17.07.2023 р. №463 о/с, подання Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023 р.
Позивач, вважаючи наказ від 14.07.2024 року № 458о/с протиправним та таким, що грубо порушує його трудові права, а тому підлягає скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у спірних правовідносинах.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що переміщення позивача для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області викликано інтересами служби, а також обумовлено ініціативою керівників органу, оскаржуваний наказ в частині щодо позивача є правомірними, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для його скасування.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно з ч. 3 ст. 59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Стаття 65 Закону №580-VIII визначає порядок та підстави переміщення поліцейських.
Відповідно до ч.1 ст. 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:
1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;
3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;
4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.
Приписами ч. 2 ст. 65 Закону №580-VIII встановлено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.
Умовами ч. 7 ст. 65 Закону №580-VIII передбачено, що переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
Згідно з ч. 8 ст. 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Крім того, відповідно до ст. 60 Закону №580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Наведені редакції ч. 8 ст. 65 та ст. 60 Закону №580-VIII набули змін згідно із Законом від 15.03.2022 №2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності з 01 травня 2022 року.
Аналіз наведених норм Закону України «Про Національну поліцію» свідчить про те, що поліцейський, зважаючи на особливий характер державної служби, зобов`язаний проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника. Водночас, Закон №580-VIII в редакції, чинні на час виникнення спірних правовідносин містить умову регулювання відносин щодо проходження служби в поліції саме цим Законом.
Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 травня 2023 року у справі №620/3663/19, яка підлягає обов`язковому застосуванню судами у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування до спірних правовідносин норм Кодексу законів про працю України є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Доводи позивача стосовно відсутності його згоди на переміщення, як підставу для скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів оцінює критично.
Як було правильно встановлено судом першої інстанції, побажання поліцейського необхідне лише у випадку переміщення поліцейських на рівнозначні посади за ініціативою поліцейського (п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону №580-VIII) та при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (ч. 2 ст. 68 Закону № 580-VIII).
В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
Більш того, колегія суддів враховує, що 17 липня 2023 року позивач подав рапорт начальнику Головного управління Національної поліції в Донецькій області про те, що із запропонованою посадою старшого інспектора сектору публічного порядку відділу превенції Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області згоден, тобто, позивач надав свою згоду про призначення його на вказану посаду у ГУНП в Донецькій області (а. с. 51).
Судом встановлено, що до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов лист Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12.07.2023 № 1743/01/12-2023, де було зазначено, що у період воєнного стану в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області виник некомплект вакантних посад поліцейських, який складає 1475 одиниць (32,7%), зокрема в підрозділах превентивної діяльності 422 одиниці (35,7 %), слідства - 186 одиниць (28,8%) та кримінальної поліції - 254 одиниці (23,7%о), цим самим збільшуючи навантаження на поліцейських майже на третину, що дається в знаки при забезпеченні виконання ними своїх службових обов`язків. З початку контрнаступальних дій сил оборони України, поступово звільняється тимчасово окупована територія Донецької області, а тому з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету і територіальної цілісності України виникає нагальна потреба в додатковому залучені поліцейських для виконання відповідних завдань та комплектуванні вакантних посад. У зв`язку з чим, Головне управління Національної поліції в Донецькій області просило розглянути питання щодо переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області поліцейських в їх розпорядження у кількості, що дозволить зменшити зазначений вище загальний некомплект органу поліції хоча б на 5 % (а.с. 43-44).
Таким чином, переведення позивача на посаду старшого інспектора сектору публічного порядку відділу превенції Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області було зумовлене необхідністю забезпечити ефективне та безперервне надання поліцейських послуг під час дії воєнного стану на території Донецької області. 
Крім того, за змістом підпункту «ж» пункту 40 Положення при призначенні на посади рядового і начальницького складу враховується, зокрема те, що переміщення по службі в іншу місцевість у межах республіки осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли встановленого пунктами 5 і 7 цього Положення віку, визнані здатними до військової служби або здатними до нестройової служби в мирний час, але потребують за станом свого здоров`я чи здоров`я членів їх сімей зміни місця служби (проживання), провадиться за рішенням відповідного начальника на підставі висновку військово-лікарської комісії.
Отже, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.
Водночас, суд зауважує, що позивач 17 липня 2023 подав рапорт начальнику головного управління Національної поліції в Донецькій області про те, що із запропонованою посадою старшого інспектора сектору публічного порядку відділу превенції Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області згоден, тобто, позивач надав свою згоду про призначення його на вказану посаду у ГУНП в Донецькій області (а.с. 51). 
Наведена обставина додатково підтверджує згоду позивача на переведення, та спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.
Переведенню позивача слугував лист Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12.07.2023 № 1743/01/12-2023, адресований ГУНП в Дніпропетровській області, в якому зазначено, що у період воєнного стану в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області виник некомплект вакантних посад поліцейських, який складає 1475 одиниць (32,7%), зокрема в підрозділах превентивної діяльності 422 одиниці (35,7 %), слідства - 186 одиниць (28,8%) та кримінальної поліції - 254 одиниці (23,7%о), цим самим збільшуючи навантаження на поліцейських майже на третину, що дається в знаки при забезпеченні виконання ними своїх службових обов`язків. З початку контрнаступальних дій сил оборони України, поступово звільняється тимчасово окупована територія Донецької області, а тому з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету і територіальної цілісності України виникає нагальна потреба в додатковому залучені поліцейських для виконання відповідних завдань та комплектуванні вакантних посад. У зв`язку з чим, Головне управління Національної поліції в Донецькій області просило розглянути питання щодо переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області поліцейських в їх розпорядження у кількості, що дозволить зменшити зазначений вище загальний некомплект органу поліції хоча б на 5 % (а.с. 110).
Отже, інтересами служби, що зумовили переведення позивача до ГУНП в Донецькій області, була необхідність забезпечити ефективне та безперервне надання поліцейських послуг під час дії воєнного стану на території Донецької області.
Крім того, колегія суддів, враховуючи приписи ч. 5 ст. 242 КАС України вважає за необхідне врахувати до спірних правовідносин висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25 травня 2023 року у справі №620/3663/19 зважаючи на те, що вони сформовані з урахуванням змін до Закону України «Про Національну поліцію», які суттєво вплинули на вирішення спору у цій справі.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року у справі №160/20621/23 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак