П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2024 року
м. Київ
справа № 709/121/23
провадження № 51-2218км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
представника потерпілої                       ОСОБА_6 ,
потерпілої                                                   ОСОБА_7 ,
захисника                                                   ОСОБА_8 ,
засудженого                                              ОСОБА_9 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 липня 2023 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 29 січня 2024 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ч. 1 ст. 115 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 липня 2023 року ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за: ст. 128 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 16 серпня 2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої 285 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 10 000 грн у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів, а також інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 січня 2024 року вказаний вирок місцевого суду змінено в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат на залучення експертів, зменшено розмір цих процесуальних витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_9 на користь держави, з 61 557,18 грн до 46 266,63 грн, а процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 15 291,18 грн віднесено на рахунок держави. В решті вирок місцевого суду було залишено без змін. 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 11 год 40 хв, знаходячись за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, використовуючи заздалегідь заготовлену та пристосовану для нанесення тілесних ушкоджень гладкоствольну мисливську рушницю з горизонтально спареними стволами НОМЕР_1 калібру моделі ТОЗ- НОМЕР_2 промислового виробництва СРСР 1947 року, споряджену в правому стволі патроном 16 кулею «D Dupleks Monolit», а в лівому стволі патроном, який споряджений шротом та виготовлений саморобним способом, здійснив постріл з правого ствола в ОСОБА_10 , чим спричинив йому вогнепальне наскрізне проникаюче поранення грудної клітки та черева, що спричинило смерть останнього, а також вказаним пострілом спричинив поранення потерпілої ОСОБА_11 , яка в цей момент перебувала між засудженим та ОСОБА_10 , в результаті чого потерпіла отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Після вказаних подій ОСОБА_9 залишив місце вчинення злочину.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх вимог сторона захисту вказує про:
-       безпідставні висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності у ОСОБА_9 умислу на вбивство ОСОБА_10 , оскільки, на переконання сторони захисту, засуджений саме через свою злочинну недбалість здійснив один неприцільний постріл, який призвів до трагічного наслідку у вигляді смертельного поранення потерпілого, а тому його дії слід було кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК;
-       суперечливі висновки судів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_9 одним пострілом у обох потерпілих вчинив як необережний, так і умисний злочини щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відповідно;
-       поверхневе встановлення судами попередніх інстанцій місця вчинення ОСОБА_9 злочину (домоволодіння за місцем проживання останнього), що істотно вплинуло на висновки цих судів, адже встановлення безпосереднього місця (в приміщенні чи на вулиці) та відстані здійснення пострілу (в умовах штовханини засудженого з потерпілими чи на відстані ОСОБА_9 від них), на переконання захисника, має істотне значення для встановлення механізму здійснення пострілу, підтвердження правдивості показань ОСОБА_11 щодо тримання нею ствола рушниці в момент пострілу, що могло спровокувати випадковий постріл;
-       порушення апеляційним судом вимог ст. 404 КПК, яке виразилося у безпідставній відмові суду у задоволенні клопотання захисників засудженого про проведення комплексної судової медичної балістичної трасологічної експертизи для встановлення способу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 та надання правильної кримінально-правової оцінки його діям.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні захисник, засуджений та представник потерпілої ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_6 підтримали касаційну скаргу сторони захисту і просили її задовольнити, а прокурор та потерпіла ОСОБА_7 заперечували проти задоволення касаційної скарги, вважали рішення судів попередніх інстанцій законними та обґрунтованими і просили залишити їх без зміни.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не прибули.
Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновки судів обох інстанцій щодо винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, за обставин, установлених у вироку місцевого суду, в касаційній скарзі не оскаржуються.
Доводи касаційної скарги сторони захисту зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у ОСОБА_9 умислу на вбивство ОСОБА_10 та необхідність кваліфікації дій засудженого в цій частині за ч. 1 ст. 115 КК.
У поданій касаційній скарзі сторона захисту не заперечує факту здійснення ОСОБА_9 пострілу з мисливської рушниці та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, однак вважає, що суди попередніх інстанцій дали неправильну юридичну оцінку діям засудженого, оскільки останній не мав умислу на вбивство ОСОБА_10 , а тому такі дії підзахисного необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК.
Проте колегія суддів відхиляє ці доводи сторони захисту з огляду на таке.
Вирішуючи питання про наявність у протиправному діянні ОСОБА_9 щодо ОСОБА_10 суб`єктивної сторони, суд першої інстанції ретельно проаналізував його показання про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 він разом із ОСОБА_10 розпивали спиртні напої, між ними виник конфлікт, у який втрутилася матір засудженого - ОСОБА_11 . В ході конфлікту ОСОБА_10 почав штовхати матір засудженого і останній пішов до хати та взяв мисливську рушницю, споряджену набоями, яка знаходилася у коридорі між дверима, вийшов з нею в коридор, однак мати зайшла в коридор та, намагаючись зупинити ОСОБА_9 , схопилася за рушницю і в цей момент пролунав постріл, внаслідок якого потерпілі отримали вогнепальні поранення, від яких, зокрема, потерпілий ОСОБА_10 помер.
Також місцевим судом були ретельно проаналізовані показання потерпілої ОСОБА_11 , які є аналогічними показанням засудженого.
Касаційною перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судами попередніх інстанцій була надана належна оцінка показанням свідків, відомостям, які містяться у протоколах слідчих дій, зокрема в протоколах слідчих експериментів від 22 серпня 2022 року за участю засудженого та від 16 вересня 2022 року за участю потерпілої з відеозаписами цих слідчих експериментів, а також висновкам низки судових експертиз та іншим письмовим доказам.
З досліджених судами попередніх інстанцій висновків судових експертиз від 17 серпня 2022 року № 05-8-02/186 та 27 жовтня 2022 року № 05-8-02/186/13д встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала від вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки та черева, ймовірно спричиненого за обставин, на які вказав ОСОБА_9 під час слідчого експерименту 22 серпня 2022 року.
Водночас, як було встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_9 , будучи мисливцем та учасником АТО, маючи знання та досвід використання вогнепальної зброї, взяв заздалегідь споряджену набоями мисливську рушницю, привів її у бойове положення та, усвідомлюючи можливі наслідки, навів її на ОСОБА_10 і з незначної відстані здійснив постріл. 
Попередні неприязні відносини між ОСОБА_9 та потерпілим, які не були вичерпані, конфлікт між ними в день події, приведення зброї у бойову готовність, обізнаність про характеристики як самої рушниці, так і спорядженого в неї патрону, обґрунтовано свідчать про цілеспрямованість та усвідомленість вчинених засудженим дій, необхідних для здійснення пострілу із рушниці, і спростовують твердження сторони захисту про відсутність умислу на вбивство ОСОБА_10 .
Крім цього, суди, з огляду на висновки судово-медичних експертиз від 17 серпня 2022 року № 05-8-02/186 та 27 жовтня 2022 року № 05-8-02/186/13д, від 02 листопада 2022 року № 02-01/691, від 30 грудня 2022 року № 05-8-02/186/15д встановили, що характер пострілу та локалізація тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_10 , не вказують на випадковість пострілу, в місце, де розташовані життєво важливі органи.
У контексті наведеного, аналізуючи вищевказане та матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновками місцевого та апеляційного судів, що у даному конкретному випадку направлення зброї, приведеної у бойову готовність, у бік потерпілого та натискання на спусковий гачок, дозволяє зробити висновок про наявність умислу на заподіяння смерті останньому, спонукальною причиною якого послугували неприязні відносини, та правильну кримінально-правову кваліфікацію такої сукупності дій за ч. 1 ст. 115 КК.
Твердження сторони захисту про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними, оскільки діяння, вчинені засудженим виключають оцінку вчиненого із необережною формою вини.
Доводи касаційної скарги захисника щодо суперечливих висновків судів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_9 одним пострілом у обох потерпілих вчинив як необережний, так і умисний злочини щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відповідно, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Як вже зазначалося вище, наявність у ОСОБА_9 умислу на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_10 встановлено судами попередніх інстанцій на підставі досліджених доказів. Водночас в ході судового розгляду судами першої та апеляційної інстанцій не здобуто фактів, які б вказували на наявність конфліктів між засудженим та потерпілою та на його бажання позбавити ОСОБА_11 . життя, яка в момент здійснення ОСОБА_9 пострілу з рушниці в бік потерпілого ОСОБА_10 виявилася на лінії вогню, і засуджений легковажно розраховував на те, що, здійснюючи постріл в ОСОБА_10 , куля не зачепить його матір.
Доводи касаційної скарги сторони захисту про поверхневе встановлення судами попередніх інстанцій місця вчинення ОСОБА_9 злочину (домоволодіння за місцем проживання останнього) колегія суддів відхиляє.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду у суді першої інстанції було встановлено, що в момент здійснення пострілу із рушниці ОСОБА_9 знаходився у коридорі будинку, що підтверджується показаннями як самого засудженого, так і показаннями потерпілої ОСОБА_11 , а також іншими письмовими доказами, зокрема, протоколом обшуку домоволодіння засудженого від ІНФОРМАЦІЯ_2, в ході якого у коридорі будинку (тобто у місці здійснення пострілу) було виявлено та вилучено рушницю № 52471-47, з якої було здійснено постріл у потерпілих, протоколами слідчих експериментів від 22 серпня 2022 року за участю ОСОБА_9 та від 16 вересня 2022 року за участю потерпілої ОСОБА_11 , в ході яких як засуджений, так і потерпіла повідомили та показали місце перебування ОСОБА_9 в момент пострілу, а саме у коридорі будинку.
Твердження сторони захисту про те, що постріл з рушниці відбувся випадково внаслідок тримання ОСОБА_11 дула рушниці в момент пострілу, що підтверджується показаннями потерпілої, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані доводи захисників були предметом ретельної перевірки судами попередніх інстанцій, які належним чином їх розглянули, визнали ці аргументи необґрунтованими та навели належні й докладні мотиви своїх висновків.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судами попередніх інстанцій не було взято до уваги показання потерпілої про те, що в момент пострілу вона трималася за дуло рушниці, а ОСОБА_10 знаходився позаду неї, оскільки такі твердження ОСОБА_11 спростовуються висновком судової експертизи від 17 листопада 2022 року № СЕ-19-22/29376-БД, відповідно до якого на зовнішніх поверхнях рушниці, а саме на руків`ї, прикладі, спускових гачках, курках, фіксаторі стволів, стволах та цівці виявлені поодинокі клітини з ядрами, генетичні ознаки яких збігаються з генетичними ознаками букального епітелію ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками букального епітелію потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Також суди попередніх інстанцій на підставі ретельного дослідження та оцінки наявних у матеріалах кримінального провадження доказів відкинули показання потерпілої ОСОБА_11 в частині того, що постріл з рушниці засуджений здійснив впритул до потерпілих, а не на відстані від них, оскільки такі твердження потерпілої спростовуються висновком судової експертизи від 30 грудня 2022 року № 05-8-02/186/15д, згідно з яким відстань пострілу визначається за наявності додаткових факторів пострілу на тілі потерпілого, а у ОСОБА_10 додаткових факторів пострілу (кіптяви, порошинок, металевих частин, бризок мастила) не виявлено. Крім того, не виявлено додаткових факторів пострілу в ході проведення експертного дослідження на тілі та одязі потерпілої ОСОБА_11 , що підтверджується висновком судової експертизи від 26 січня 2023 року № СЕ-19/124-22/9411-ФХВТ.
Обставини того, що в момент пострілу потерпілі знаходилися на невеликій відстані від ОСОБА_9 , а не в безпосередній близькості з ним підтверджуються відомостями, зафіксованими у протоколі слідчого експерименту від 22 серпня 2022 року за участю ОСОБА_9 , під час проведення якого останній повідомив та відтворив на місці свої дії в ході конфлікту з потерпілим, а саме те, як він зайшов до будинку, де в коридорі між дверима взяв мисливську рушницю, споряджену набоями, звів курок, тобто привів рушницю в бойове положення, вийшов у коридор та здійснив постріл у ОСОБА_10 , який стояв на незначній відстані на подвір`ї біля входу в літню кухню і біля нього також знаходилася ОСОБА_11 .
Суд вважає, що з дослідженої судами попередніх інстанцій сукупності доказів, в тому числі за відсутності додаткових факторів пострілу на потерпілих, зокрема ОСОБА_11 , суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що в момент пострілу потерпілі перебували на певній відстані від засудженого, яка, з урахуванням тактико-технічних характеристик рушниці та кулі, випущеної з неї, не впливає на встановлення механізму здійснення пострілу та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, у тому числі того, яке призвело до смерті ОСОБА_10 .
Твердження сторони захисту про те, що апеляційний суд усупереч вимогам ст. 404 КПК безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисників засудженого про проведення комплексної судової медичної балістичної трасологічної експертизи для встановлення способу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , колегія суддів відхиляє, оскільки вказане клопотання було вирішене судом апеляційної інстанції із дотриманням вимог ст. 350 КПК, з прийняттям відповідного рішення у формі ухвали та з наведенням належних мотивів таких своїх висновків.
Зокрема, апеляційний суд у своїй ухвалі від 23 жовтня 2023 року вказав, що захисники засудженого не навели обставин, які б обґрунтовано свідчили про необхідність призначення під час апеляційного розгляду справи комплексної судової медичної балістичної трасологічної експертизи, щодо якої не порушувалося питання стороною захисту у суді першої інстанції, а колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 332 КПК, для її обов`язкового призначення з урахуванням того, що в матеріалах кримінального провадження наявні необхідні і достатні відомості для вирішення апеляційних вимог учасників судового розгляду.
З такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів.
За наслідками касаційної перевірки матеріалів кримінального провадження Суд встановив, що суд апеляційної інстанції в межах, установлених ст. 404 КПК, й у порядку, визначеному ст. 405 КПК, переглянув кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, представника потерпілої та сторони захисту на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у них доводи, у тому числі й доводи апеляційної скарги захисників засудженого щодо відсутності у ОСОБА_9 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 та неправильної кваліфікації його дій у цій частині за ч. 1 ст. 115 КК, визнав їх необґрунтованими та навів належні й докладні мотиви своїх висновків. З такими висновками погоджується Верховний Суд.
Колегія суддів вважає, що під час розгляду цього кримінального провадження суди першої та апеляційної інстанцій не допустили істотних порушень вимог процесуального закону і правильно застосували норми матеріального закону.
Вирок місцевого суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду - вимогам ст. 419 КПК.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану захисником ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
 
УХВАЛИВ:
Вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 липня 2023 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 29 січня 2024 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника  ОСОБА_8 - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3