ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1882/24 Справа № 204/5518/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Некрасов О.О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 липня 2024 року                                                        м. Дніпро
               Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

       особи, яка притягається 
до адміністративної відповідальності         - ОСОБА_1 
потерпілого                                        - ОСОБА_2 

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування строком на 1 (один) рік, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,00 грн. 60 коп., -
               
ВСТАНОВИВ :

       Згідно із постановою суду першої інстанції, 16 квітня 2024 року о 14-45 год., в м. Дніпро по вул. Каверіна, біля буд.9, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом “Gelly”, д/н НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого скоїв наїзд на транспортний засіб “Chevrolet Evanda”, д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . В ході дорожньо-транспортної пригоди, автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями  ОСОБА_1  порушив п.10.1 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 124 КУпАП.
Крім того, 16 квітня 2024 року о 14-45 год., в м. Дніпро по вул. Каверіна, біля буд.9, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом “Gelly”, д/н НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та залишив місце пригоди, до поліції не звернувся, чим порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить накладене на нього адміністративне стягнення скасувати і ухвалити нове рішення.
       В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, а тому вона підлягає скасуванню.
       Вказує, що судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду, та передчасно прийнято рішення про притягнення його до відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази його причетності до ДТП, фактично він не скоював зіткнення з жодним транспортним засобом за обставин, відображених у протоколі, оскільки він працює в службі таксі “Bolt”, о 14-29 год., згідно виписки він взяв людину та відвозив на Лівий берег міста, що унемождивлює його перебування на вул. Каверіна о 14-45 год.
       Вказує, що пояснення свідка про те, що він проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофора, є неточними та такими, що не відповідають дійсності.
       
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав частково, свою причетність до події ДТП не заперечував та просив пом`якшити застосоване до нього стягнення; потерпілого ОСОБА_2 , який на винуватості ОСОБА_1 наполягав, проти пом`якшення застосованого до останнього адміністративного стягнення не заперечував; дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
       Розглядаючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.
Аналізуючиз урахуванням доводів апеляційної скарги висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає його законним і обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; поясненнями водія ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , фотоматеріалами.
       Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке виразилося у порушенні вимог Правил дорожнього руху, що потягло пошкодження транспортних засобів, та адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, яке виразилося у залишенні місця дорожньо - транспортної пригоди,та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом.        
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
       Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
За порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.
Вимоги пункту 2.10 «а» ПДР України зобов`язують водія у разі причетності до ДТП негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
За порушення вимог зазначеного пункту ПДР України передбачена відповідальність за статтею 122-4 КУпАП, яка настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху місця ДТП, до якої вони причетні.
Судовим розглядом встановлено, що 16 квітня 2024 року о 14-45 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем “Gelly”, д/н НОМЕР_1 , за адресою: м. Дніпро, вул. Каверіна, буд.9, при зміні напрямку руху, не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого скоїв наїзд на транспортний засіб “Chevrolet Evanda”, д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 та покинув місце події.
За наслідками зазначених подій 16 квітня 2024 року поліцейським складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД №№ 691151, 691152 стосовно ОСОБА_4 за невиконання ним вимог пунктів 10.1, 2.10 «а» ПДР України.
За таких обставин апеляційний судвважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддею відповідно до статей 251,252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративних правопорушень.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
За вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП передбачено стягнення у вигляді штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами.
За вчинення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП передбачено стягнення у вигляді штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, або адміністративний арешт.
Накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень врегульовано статтею 36 КУпАП, відповідно до частини 2 даної статті якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
ОСОБА_1 вчинив два адміністративних правопорушення, справи про які одночасно розглядалися одним і тим же судом, отже, при накладенні адміністративного стягнення підлягають застосуванню правила ст. 36 КУпАП.
Остаточне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, застосоване судом першої інстанції, у даному випадку суд апеляційної інстанції вважає надмірно суворим зважаючи на те, що допущені порушення не потягли істотних негативних наслідків, а також ОСОБА_1 працює водієм таксі, має декількох осіб на утриманні, а відтак адміністративне стягнення у виді позбавлення його права керування транспортними засобами одночасно позбавить його доходу та буде становити для нього надмірний тягар. При цьому враховується також позиція потерпілого, який проти пом`якшення застосованого стягнення не заперечував.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову районного суду необхідно змінити та застосувати до ОСОБА_1 за правилами ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що з урахуванням всіх обставин справи та особи правопорушника буде відповідати вимогам статті 7 КУпАП. 

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити частково
Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП – змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.
Накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП за правилами ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.
       В решті постанову суду – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                          А. А. Мазниця