ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 р.	Справа № 638/20001/16-а	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради  на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова (головуючий суддя І інстанції Рибальченко Л.М.) від 10.04.2024 року по справі № 638/20001/16-а за позовом Харківської міської ради до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 треті особи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Подкуйко Тетяна Володимирівна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шаульська Наталія Іванівна про приведення об`єкту в попередній стан,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою, в якій просив зобов`язати ОСОБА_1 здійснити перебудову об`єкта нерухомого майна: «Домоволодіння по АДРЕСА_1 » загальною площею 293,6 кв.м. шляхом приведення у відповідність до матеріалів технічної інвентаризації (поверхневого плану будинку та експлуатації внутрішніх площ до плану житлового будинку, виготовлених КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» проведених станом на 03.03.2006).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Інспекція) були проведені позапланові перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті: «Домоволодіння по АДРЕСА_1 ». За результатами проведених заходів щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкті «Домоволодіння по АДРЕСА_1 » встановлено, що будівництво на об`єкті здійснювалось за відсутності належно затвердженого проекту, без технічного нагляду на об`єкті будівництва, за відсутності містобудівних умов та обмежень, наведення замовником в деклараціях недостовірних даних, які є підставою вважати об`єктом самочинного будівництва, як такий, що реконструйований (збудований) без належно затвердженого проекту та з істотними порушеннями норм та правил.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.04.2024 року по справі № 638/20001/16-а в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до листа Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування» архітектури та генерального плану Харківської міської ради від 10.10.2016 № 4025/0/27-16 вихідні дані, а саме будівельний паспорт забудови земельної ділянки та містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за вказаною адресою управлінням не надавалися. Зазначає, що в деклараціях про початок виконання будівельних робіт від 01.04.2016 № ХК 082160921297 та про готовність об`єкта до експлуатації від 07.04.2016 № ХК 142160970935 по об`єкту «Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, розташованих по АДРЕСА_2 » зазначено недостовірні дані щодо початку виконання робіт з реконструкції об`єкту, містобудівних умов та обмежень (реконструкція приміщень без зміни зовнішньої конфігурації) та затвердженої проектної документації. З урахуванням вищевикладеного вважає, що об`єкт «Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, розташованих по АДРЕСА_2 » є об`єктом самочинного будівництва, як такий, що реконструйований без належно затвердженого проекту та з істотними порушеннями будівельних норм і правил (декларації про початок виконання будівельних робіт від 01.04.2016 № ХК 082160921297 та про готовність об`єкта до експлуатації від 07.04.2016 № ХК 142160970935).
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 вересня 2005 року ОСОБА_1 отримала право власності на 37/100 частин домоволодіння на АДРЕСА_1 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 вересня 2005 року).
Рішенням Харківської міської ради Харківської області за № 48/15 від 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, яка віднесена до земель житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 .
05 лютого 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_2 .
Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради міста Харкова від 24 березня 2006 року № 46/12 частину житлового будинку літ. «А-1» (прим. 1-1, 1-2, 1-3,1- 4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9) з обслуговуючими будівлями і спорудами, які перебувають у користуванні ОСОБА_1 , виділено в окреме домоволодіння з присвоєнням поштової адреси « АДРЕСА_2 », закріплено за ним норму земельної ділянки площею 1092,00 кв. м., а Дзержинська районна рада видала ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11 квітня 2006 року на житловий будинок літ. «А-1» з обслуговуючими його будівлями на АДРЕСА_2 .
Відповідно до викопіювання з плану будівельного кварталу Ж194 на земельну ділянку АДРЕСА_2 (користувач ОСОБА_1 ) з оцінювальними актами від 03 березня 2006 року на території домоволодіння наявний житловий будинок літ. «А-1» (з житловими прибудовами А"-1, а6, а10, ганком а7), площею забудови 122,1 кв. м, гараж літ. «М» (площею 24,0 кв. м), сарай літ. «Е» (площею 22,5 кв. м), вбиральня літ. «Ж» (площею 1,4 кв. м), льох літ. «З», зливова яма літ. «К». Згідно з експлікацією внутрішніх приміщень до плану житлового будинку літ. «А-1» на АДРЕСА_2 від 03 березня 2006 року загальна площа приміщень № № 1-1,1-2,1-3,1-4,1-5,1-6,1-7,1-8,1-9 становить 101,5 кв. м.
На схематичному плані земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку на АДРЕСА_2 від 05 вересня 2013 року наявний штамп встановленого зразку щодо самочинного будівництва житлових прибудов літ. «А3-1», літ. «А4-1», мансарди літ. «Ам», льоха літ. «П». відповідно до оцінювального акту від 05 вересня 2013 року загальна площа забудови житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами становить 209,3 кв. м. Разом з тим, згідно з експлікацією, окрім раніше існуючих господарських будівель літ. «Е», літ. «Ж», літ. «З», літ. «К», літ. «М», наявні навіси літ. «Н» та літ. «О», висотою 3,3 м, що розміщені на межі домоволодінь на АДРЕСА_3 , з огорожею висотою 4,76 м. На поверхових планах наявні штампи встановленого зразку щодо самочинного будівництва/реконструкції приміщень 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6,1-7,1-8,1-9,1-10,1-11,1-13,1-14 в літ. «А-1».
Відповідно до журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень (садибного) житлового будинку від 05 вересня 2013 року загальна площа будинку літ. «А-1» (одноповерховий з мансардою) становить 285,0 кв. м, у тому числі самочинно побудовано, переобладнано 265,0 кв. м.
Згідно зі схематичним планом земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку на АДРЕСА_2 від 11 квітня 2016 року та журналом зовнішніх обмірів на території домоволодіння наявний житловий будинок літ. «А-1» (з житловими прибудовами літ. «А"-1», літ. «А3-1», літ. «А4-1», мансардою літ. «Ам», тамбуром літ. «а», балконом літ. «а2»), площею забудови 219,0 кв. м, гараж літ. «Е» (площею 62,8 кв. м), розташований на межі домоволодінь на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 , вбиральня літ. «Ж» (площею 1,4 кв. м), льох літ. «П», котельня літ. «Р» (площею 11,7 кв. м), баня літ. «С» (площею 167,4 кв. м), навіс літ. «О» (площею 41,9 кв. м). Котельня літ. «Р» та навіс літ. «О» розміщені на межі домоволодінь на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_5 з висотою огорожі 4,76.
Журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень (садибного) житлового будинку станом на квітень 2016 року, у тому числі щодо інвентаризації житлового будинку загальною площею 293,6 кв. м, як зазначено в декларації про готовність об`єкта до експлуатації відсутній.
Встановлено, що за період із 2006 року до 2016 року площа забудови житлового будинку збільшилася зі 122,1 кв. м до 219,0 кв. м, будівельний об`єм із 386,0 куб. м до 1 029,0 куб. м, площа забудови господарських будівель збільшилася з 179,0 кв. м до 285,2 кв. м.
У подальшому до інвентаризаційної справи на АДРЕСА_1 надано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 07 квітня 2016 року № ХК 142160970935, згідно з якою самочинно побудовані прибудови та надвірні будівлі прийняті до експлуатації.
Записом приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Шаульської Н.І. від 19 квітня 2016 року індексний номер рішення: 29324110, внесено зміни до об`єкту нерухомого майна житловий будинок літ. «А-1» з обслуговуючими будівлями, а саме: додано загальну площу 293,6 кв. м, житлову площу: 160,3 кв. м.
Крім того, записом приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шаульської Н.І. від 19 квітня 2016 року індексний номер рішення: 29324110, внесено зміни до підстав виникнення права власності, а саме: додано декларацію про готовність до експлуатації об`єкту, серія та номер ХК 142160970935, виданий 07 квітня 2016 року, видавник: Департамент ДАБІ у Харківській області.
У подальшому на підставі договору дарування від 29 липня 2017 року право власності на спірне домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_2 .
Згідно з листом КП «ХМБТІ» від 05 грудня 2016 року № 9651 відповідно до даних відділу збереження технічної інвентаризації при поточній інвентаризації 05 вересня 2013 року житлового будинку літ. «А-1» на АДРЕСА_1 були заінветаризовані самочинно побудовані прибудови (літ. «АЗ-1», «А4-1», «А м» - роки побудови 2012-2013) загальною площею 265,5 кв.м.
За запитом Інспекції КП БТІ копії вказаних матеріалів інвентаризаційних справ було направлено до Інспекції для прийняття заходів реагування в межах компетенції.
Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Інспекція) були проведені позапланові перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті: «Домоволодіння по АДРЕСА_1 ».
За результатами позапланових перевірок Інспекцією складено акти перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 368-А від 26.08.2016, № 415-А від 12.09.2016 та № 542-А від 20.10.2016, якими встановлено, що на території домоволодіння по АДРЕСА_1 розташований одноповерховий житловий будинок з мансардою.
Візуальним оглядом встановлено факт виконання будівельних робіт з будівництва тамбуру житлового будинку та гаражу на території домоволодіння по АДРЕСА_1 .
Недостовірні відомості в декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 082160921297, квітень 2016; декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ХК 142160970935, квітень 2016 були встановлені Інспекції на підставі наступних документів: за результатами ознайомлення з інвентаризаційними справами КП «Харківське Міське бюро технічної інвентаризації» за адресами м. Харків, вул. Червоного Льотчика, 6 та м. Харків, вул. Червоного Льотчика, 6А; факт наведення недостовірних даних в декларації, які дають підстави вважати об`єкт самочинно побудованим, як такий що збудований без вихідних даних встановлено за інформацією Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради; факт наведення недостовірних даних в декларації, які дають підстави вважати об`єкт самочинно побудованим, як такий що збудований без належно затвердженого проекту встановлено за інформацією ПП «АРХІТЕКТУРНЕ БЮРО РІЧ».
Перевіркою встановлено, що роботи з реконструкції житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 проведено в період з 2006 по 2016 рік з будівництвом прибудов літ. А”-1, літ. А1- 1, літ. А2-1, тамбуром літ. а, балконом літ. а2 та мансардного поверху літ. Ам, з новим будівництвом господарчих будівель (гараж літ. Е (на місці сараю літ. Е. площею 22,5 м2, заінвентаризовано гараж літ. Е площею 62,8м2), котельня літ. Р (площею 11,7 м2), баня літ. С (площею 167,4 м2)), тобто зі зміною зовнішньої конфігурації житлового будинку та господарчих будівель без отримання вихідних даних та належно затвердженого проекту, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 26, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2, 3 ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», п. 4.1 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво ».
З урахуванням вищевикладених фактів Інспекцією прийнято наказ про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 01.04.2016 № ХК 082160921297 та про готовність об`єкта до експлуатації від 07.04.2016 № ХК 142160970935 по об`єкту «Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, розташованих по АДРЕСА_2 » (замовник - ОСОБА_1 ), оскільки в деклараціях про початок виконання будівельних робіт від 01.04.2016 № ХК 082160921297 та про готовність об`єкта до експлуатації від 07.04.2016 № ХК 142160970935 по об`єкту: «Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 » ОСОБА_3 зазначено недостовірні дані щодо початку виконання будівельних робіт з реконструкції об`єкту без отримання містобудівних умов та обмежень (реконструкція приміщень без зміни зовнішньої конфігурації) та затвердженої проектної документації.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи не підтверджено, що житловий будинок з господарчими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ) збудований з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб або істотного порушення будівельних норм і правил. Також суд першої інстанції зазначив, що інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, будучи виконавчим органом Харківської міської ради, наділена делегованими повноваження органу виконавчої влади щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та має право у відповідності до статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта. Між тим, позивачем у даній справі є Харківська міська рада, а не Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, що на думку суду є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Отже, вказана норма права передбачає те, що по-перше: зобов`язання забудовника здійснити перебудову можливо за умови встановлення істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм. По-друге, умовами зобов`язання забудовника здійснити перебудову є сама можливість здійснення такої перебудови, а також у разі коли забудовник відмовляється від проведення перебудови. В іншому випадку, у разі відсутності такої можливості або відмови забудовника здійснити перебудову, самочинне будівництво підлягає знесенню.
Таким чином, пред`являючи позов, з підстав передбачених ч. 7 ст. 376 ЦК України, компетентний орган повинен був встановити та надати суду докази того, що будівництво здійснено з істотним відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушення будівельних норм; докази наявності технічної можливості здійснення перебудови; докази відмова відповідача у здійсненні перебудови.
Колегія суддів зазначає, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.
В свою чергу, будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров`ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.
При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суд повинен в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.
При цьому, факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред`явила позов.
З матеріалів справи вбачається, що Департамент ДАБІ у Харківській області 07 квітня 2016 року зареєстрував декларацію про готовність до експлуатації спірного об`єкта, розташованого по АДРЕСА_1 , але в подальшому, наказом Інспекції від 01 листопада 2016 року № 96 скасовано реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних робіт від 01 квітня 2016 року та про готовність об`єкта до експлуатації від 07 квітня 2016 року по об`єкту «Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 ».
Підставою для прийняття цього наказу слугувало те, що в деклараціях про початок виконання будівельних робіт від 01.04.2016 № ХК 082160921297 та про готовність об`єкта до експлуатації від 07.04.2016 № ХК 142160970935 по об`єкту: «Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 » ОСОБА_3 зазначено недостовірні дані щодо початку виконання будівельних робіт з реконструкції об`єкту без отримання містобудівних умов та обмежень (реконструкція приміщень без зміни зовнішньої конфігурації) та затвердженої проектної документації.
Разом з тим, із вимогою про зобов`язання ОСОБА_1 здійснити перебудову об`єкта нерухомого майна: «Домоволодіння по АДРЕСА_1 » загальною площею 293,6 кв.м. шляхом приведення у відповідність до матеріалів технічної інвентаризації (поверхневого плану будинку та експлуатації внутрішніх площ до плану житлового будинку, виготовлених КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» проведених станом на 03.03.2006), до суду звернулася Харківська міська рада.
Колегія суддів зазначає, що за змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Повноваження органів місцевого самоврядування визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" .
Частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За змістом частин 1 і 2 статті 31 зазначеного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі будівництва належать, зокрема: підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації; встановлення на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність; координація на відповідній території діяльності суб`єктів містобудування щодо комплексної забудови населених пунктів; надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок; участь у прийнятті в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку та у випадках, встановлених законом; організація роботи, пов`язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів; здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу; здійснення контролю за забезпеченням надійності та безпечності будинків і споруд незалежно від форм власності в районах, що зазнають впливу небезпечних природних і техногенних явищ та процесів; організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників; вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування.
У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Тобто, поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.
При цьому, з урахуванням приписів частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради здійснюють повноваження у галузі будівництва в інтересах територіальних громад, а не окремих громадян.
В свою чергу, позивач не надав суду доказів порушення прав чи інтересів Харківської територіальної громади у зв`язку з виконанням будівельних робіт відповідачем, на приватній земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 , що є обов`язковою умовою для надання правового захисту судом.
Відсутність порушених прав та інтересів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, адже завданням адміністративного судочинства є саме ефективний захист та відновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів особи, чого не можливо досягти без підтвердження (доведення) реальних фактів порушення прав, свобод чи інтересів позивача, або осіб в інтересах яких він звертається з позовом до суду.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Суд також звертає увагу на положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон України № 3038-VI), який визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності, а саме частину першу статті 38, відповідно до якої у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
З наведених положень вбачається, що повноваження щодо прийняття рішень (приписів) про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил належать органам державного архітектурно-будівельного контролю, які у разі невиконання такого припису вправі звернутися до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Згідно з підпунктом 4 пункту 9-1 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю починає здійснювати повноваження, визначені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства», на наступний день після затвердження акта спільної комісії.
Рішенням Харківської міської ради від 23 вересня 2015 року № 1981/15 створено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.
08 квітня 2016 року затверджено акт спільної комісії між Держархбудінспекцією України та Харківською міською радою з приймання-передавання документів, зокрема, документів, пов`язаних із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю (акти, приписи тощо) за період листопад 2014 року - 08 квітня 2016 року щодо об`єктів, які розташовані на території міста Харкова.
У відповідності до пункту 1.1 Положення про інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 20 листопада 2015 року № 7/15 (далі - Положення № 7/15), інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради є самостійним виконавчим органом, який утворюється Харківською міською радою та діє на правах відділу.
Згідно з пунктом 2 Положення № 7/15 метою Інспекції є забезпечення додержання на території міста Харкова містобудівного законодавства України та запобігання його порушенням. Основним завданням Інспекції є здійснення відповідно до закону державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій.
Пунктом 5.5 Положення № 7/15 передбачено, що працівники відділу правового забезпечення Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, відповідно до повноважень Інспекції представляють за довіреністю міського голови інтереси Інспекції як суб`єкта владних повноважень в судах з усіх питань, які виникають у порядку адміністративного, цивільного, господарського та кримінального судочинства.
Згідно зі статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Враховуючи наведені вище обставини, суд зазначає, що позивач у цій справі не є уповноваженим органом, який може звертатися до суду з позовом про зобов`язання здійснити перебудову об`єкта нерухомого майна.
В свою чергу, саме інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, будучи виконавчим органом Харківської міської ради, наділена делегованими повноваження органу виконавчої влади щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та має право у відповідності до приписів Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на звернення до суду з позовом.
На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії  (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.04.2024 по справі № 638/20001/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко   	
Повний текст постанови складено  15.07.2024 року