ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2024 року 
м. Київ
справа № 522/7723/23
провадження № 61-492св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
заявниця -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України 
в Одеській області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попов Михайло Сергійович, на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси 
від 23 серпня 2023 року у складі судді Федчишеної Т. Ю. та постанову Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року у складі колегії суддів: Карташова О. Ю., Коновалової В. А., Кострицького В. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви
1.           У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
2.           Заява  ОСОБА_1 обґрунтована тим, що для оформлення пенсії вона подала заяву до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка була передана для розгляду до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, проте у призначенні пенсії їй було відмовлено з посиланням на те, що до її страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами в трудовій книжці НОМЕР_1 , період навчання відповідно до диплому серії НОМЕР_2 , через неможливість встановити взаємозв`язок між прізвищами « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 », оскільки прізвище, зазначене у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_4 » (російською мовою), не відповідає прізвищу, зазначеному в паспорті заявниці « ОСОБА_3 » (російською мовою). Також до страхового стажу не зараховано період роботи згідно з архівної довідки № 366-Г-11.1-21 від 17 лютого 2023 року, оскільки прізвище, зазначене в довідці « ОСОБА_4 » (російською мовою), не відповідає прізвищу, зазначеному в паспорті заявниці « ОСОБА_3 » (російською мовою).
3.           Посилаючись на те, що невідповідність написання її прізвища російською мовою в документах створює їй перешкоди в оформленні пенсії, просить суд встановити факт належності їй:
- диплому серії НОМЕР_2 від 25 липня 1982 року про здобуття кваліфікації в технічному училищі № 4 м. Одеси;
- трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 27 липня 1982 року;
- свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого відділом РАЦС Ленінського райвиконкому 30 травня 1987 року;
- архівної довідки Департаменту архівної справи та діловодства ОМР № 366-Г-11.1-21 від 17 лютого 2023 року. 
Зазначала, що встановлення цих фактів необхідне їй для реалізації права на отримання пенсії.
Відомості про рух справи в суді першої інстанції
4.           Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 22 травня 
2023 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 в частині встановлення факту належності їй свідоцтва про укладення шлюбу.
5.           Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась та не є предметом касаційного перегляду.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
6.           Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 23 серпня 
2023 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
7.           Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вказав, що вимоги заявниці пов`язані з доведенням наявності підстав для призначення пенсії, що впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері пенсійного забезпечення. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
8.           У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат 
Попов М. С., просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на розгляд до суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
9.           04 січня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат 
Попов М. С., подалакасаційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 23 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року.
10.        Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які 
у лютому 2024 року надійшли до Верховного Суду.
11.        Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
12.        Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає
порушення судами норм процесуального права при закритті провадження 
у цивільній справі.
13.        Вказує, що суди дійшли помилкового висновку, що справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки встановлення заявлених нею фактів породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці, а встановлення факту належності їй документів дасть змогу реалізувати право на отримання пенсії.
14.        Зазначає, що звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів є належним способом захисту її прав та відповідає усталеній судовій практиці щодо розгляду таких заяв.
15.        Звертає увагу, що судом першої інстанції при закритті провадженні 
у справі було взято за основу висновки Верховного Суду у справах, правовідносини у яких не є подібними до розглядуваної справи, а апеляційним судом не взято до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині.
Відзив на касаційну скаргу не подано
Обставини справи, встановлені судами
16.        У паспорті серії НОМЕР_4 , виданому Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 25 червня 1997 року, прізвище заявниці вказано українською мовою як « ОСОБА_3 », а російською мовою як « ОСОБА_3 ».
17.        Трудова книжка серії НОМЕР_1  від 27 липня 1982 року, видана працівниці, прізвище, ім`я та по батькові якої російською мовою вказано як « ОСОБА_5 ».
18.        Диплом НОМЕР_2 видано на ім`я « ОСОБА_6 » (російською мовою).
19.        Згідно з архівною довідкою від 17 лютого 2023 року № 366-Г-11.1-21 Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради значиться (російською мовою) « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .
20.        Відповідно до рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 22 березня 2023 року № 155250021419 про відмову 
у призначенні пенсії, заявниці у призначенні пенсії за віком відмовлено 
з посиланням на те, що відповідно до наданих нею документів до її страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами в трудовій книжці 
НОМЕР_1 , період навчання відповідно до диплому серії НОМЕР_2 , оскільки неможливо встановити взаємозв`язок між прізвищами « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 », свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 є недійсним, оскільки прізвище, зазначене у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_4 » (російською мовою) не відповідає прізвищу, зазначеному в паспорті заявниці « ОСОБА_3 » (російською мовою). 
Також до страхового стажу не зараховано період роботи згідно з довідки 
№ 366-Г-11.1-21 від 17 лютого 2023 року, оскільки прізвище, зазначене в довідці « ОСОБА_4 » (російською мовою), не відповідає прізвищу, зазначеному в паспорті заявниці « ОСОБА_3 » (російською мовою). Відповідні періоди можливо буде зарахувати до страхового стажу після надання уточнюючих довідок та звернення до Управління. 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
21.        За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі, після її перегляду в апеляційному порядку, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
22.        Згідно із частиною першою, третьою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
23.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
24.        Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
25.        Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
26.        Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.
27.        Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
28.        Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.
29.        Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, 
а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).
30.        Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
31.        Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
32.        При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
33.        У частині першій статті 1 Цивільного ЦК України вказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
34.        Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд 
і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
35.        Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, 
у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
36.         ОСОБА_1 звернулася із заявою до суду у порядку окремого провадження про встановлення належності їй правовстановлювальних документів, оскільки зазначене в них прізвище не збігається із прізвищем вказаним у її паспорті громадянина України.
37.        Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
38.        Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
39.        Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
40.        Водночас відповідно до частини третьої статті 315 ЦПК України справи про встановлення належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.
41.        Велика Палата Верховного Суду у постановах від 08 листопада 
2019 року у справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі 
№ 370/2598/16-ц вказала, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.
42.        За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
43.        Враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.
44.        Частиною другою статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.
45.        Тобто у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено КАС України.
46.        Разом із тим, аналіз наведених цивільних процесуальних норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
47.        Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду 
у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, яка прийнята після подання касаційної скарги ОСОБА_1 у розглядуваній справі, а викладені в ній висновки мають бути враховані в силу вимог частини третьої статті 400 ЦПК України.
48.        Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції, які викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 
2020 року у справі № 287/167/18-ц та Верховного Суду від 22 березня 
2023 року у справі № 290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
49.        Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
50.        З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові 
від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, суд першої інстанції помилково вказав, що заява  ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (належності правовстановлюючих документів), повинна розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Апеляційний суд вказаної помилки не виправив.
51.        Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
52.        Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі(частина шоста статті 411 ЦПК України).
53.        Зважаючи на викладене, Верховний Суд, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги із скасуванням оскаржених судових рішень та направлення справи на розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попов Михайло Сергійович, задовольнити.
2.           Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси 
від 23 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 04 грудня 2023 року скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович