УХВАЛА

05 вересня 2024 року
м. Київ

справа №120/11083/22
адміністративне провадження №К/990/33955/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Ханової Р. Ф., 
суддів - Гончарової І.А., Олендера І.Я., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Вінницькій області 
на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року 
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2024 року 
у справі №120/11083/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю- підприємство "Авіс" 
до Головного управління ДПС у Вінницькій області 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення,-

ВСТАНОВИВ:
03 вересня 2024  року до Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі №120/11083/22, надіслане засобами поштового зв`язку 20 серпня 2024 року. 
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.
Крім того, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У поданій касаційній скарзі, скаржник, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, посилається, зокрема, на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що на разі відсутній висновок Верховного Суду, щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Крім того, скаржник посилається на порушення норм процесуального права.
Суд звертає увагу на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України є зазначення у касаційній скарзі:
1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 
2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 
3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 
4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. 
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Скаржник, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не зазначає належного обґрунтування у чому саме полягає помилка судів першої та апеляційної інстанцій при застосуванні норм права, яку саме норму права судами застосовано неправильно, висновок щодо застосування якої, на думку скаржника потребує висновку Верховного Суду (з обґрунтуванням відповідача, як відповідна норма, на його думку, повинна застосовуватися). Контролюючий орган також не вказує, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду.
Відтак податковим органом не дотримано вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України  та не зазначено у касаційній скарзі підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною 2 зазначеної статті визначено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.  
Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, оскаржувана постанова прийнята 15 травня 2024  року, а дана касаційна скарга подана до Верховного Суду 20 серпня 2024  року, тобто з пропуском тридцятиденного строку на її подачу, визначеного КАС України.
Разом із цим, скаржник просить суд поновити строк на касаційне оскарження посилаючись вчасне звернення з первинною касаційною скаргою, відсутність вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку та передбачене Конституцією України право на судовий захист.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Враховуючи вказану норму Суд звертає увагу на те, що право на касаційне оскарження не є абсолютним.
Суд звертає увагу податкового органу на те, що відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд наголошує на тому, що Кодекс адміністративного судочинства України не встановлює додатковий тридцятиденний строк для повторного звернення з касаційною скаргою, після первинного повернення такої скарги, а лише вказує на те, що після повернення касаційної скарги скаржник має право повторно звернутися до суду зі скаргою, усунувши недоліки, які стали підставою для повернення такої скарги.
В той же час таке повернення не дає можливість скаржнику звертатися до суду з повторною скаргою у будь-який невизначений час.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Згідно з частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави вказані нею у заяві визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути виявлені недоліки, шляхом надання до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з доказами, які підтверджують поважність пропуску строку та уточненої касаційної скарги.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 169, 329, 330, 332 КАС України, Суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження.
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі №120/11083/22 - залишити без руху, надавши скаржнику строк тривалістю десять днів для усунення виявлених недоліків касаційної скарги з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 
Після усунення недоліків касаційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.
Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що у разі невиконанні вимог цієї ухвали в частині подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що у разі невиконанні вимог цієї ухвали в частині подання уточненої касаційної скарги, касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                Р. Ф. Ханова
                                                                                І.А. Гончарова
                                                                                І.Я. Олендер