УХВАЛА

17 липня 2024 року
м. Київ

справа №440/2336/23
адміністративне провадження №К/990/26617/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Білак М.В.,
суддів - Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М.,
перевіривши касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі № 440/2336/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КТК» до Державної служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,
У С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «КТК» звернулося до суду з позовом до Державної служба України з безпеки на транспорті, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №190842 від 27 січня 2023 року.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року, позов задоволено.
Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2023 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з незазначенням у касаційній скарзі належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень.
09 липня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» вдруге надійшла касаційна скарга Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі № 440/2336/23. Заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КТК» в повному обсязі.
Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зазначає таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (частина третя статті 329 КАС України).
Частиною п`ятою статті 251 КАС України встановлено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення  - якщо така адреса відсутня.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 22 листопада 2023 року у відкритому судовому засіданні. Повний текст постанови складено 28 листопада 2023 року. Касаційну скаргу повторно надіслано відповідачем через підсистему «Електронний суд» 09 липня 2024 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження. 
У касаційній скарзі заявник зазначає, що первісне звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на касаційне оскарження. Повернення поданої касаційної скарги відбулось з причин, які не залежали від скаржника. Ухвала про повернення первинної касаційної скарги була отримана, але через нестабільну роботу системи документообігу та перехід на нову систему обліку судових документів була втрачена і виявлена в результаті внутрішнього аудиту судових справ з правовідносинами, які є подібними правовідносинам у справі № 440/5921/23, у якій Касаційній адміністративний суд у складі Верховного Суду виніс постанову про відмову у задоволенні позову перевізнику. Просить поновити відповідачу строк на касаційне оскарження.
Однак, жодного доказу на підтвердження свого клопотання заявником не надано.
Верховний Суд зазначає, що статтею 44 КАС України регламентовано обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Тому, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми, змісту і строку подання касаційної скарги покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для цього дії. 
Водночас, поважними причинами пропуску процесуального строку звернення до суду визнаються лише ті, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. 
Також Суд звертає увагу заявника, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.
Повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
Суд звертає увагу відповідача, що чинне законодавство України не передбачає зупинення процесуального строку у разі звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою та повернення такої касаційної скарги.
При цьому, Суд наголошує, що належним підтвердженням наміру реалізувати своє право на касаційне оскарження, є направлення повторної касаційної скарги скаржником у найкоротший строк.
Заявником не наведено об?єктивних перешкод для повторного направлення касаційної скарги у найкоротші терміни, як і не надано доказів на їх підтвердження.
Посилання заявника на не врегулювання нормами КАС України питання щодо визначення строку на повторне звернення з касаційною скаргою, то Суд вважає неприйнятним, оскільки право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального закону щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Враховуючи зазначене, Суд не вбачає підстав для визнання, викладених відповідачем у касаційній скарзі щодо поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнанні неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Отже, заявнику необхідно надати докази, що підтверджують поважність наведених ним підстав пропуску процесуального строку або надіслати заяву про поновлення процесуального строку, із зазначенням інших поважних і об`єктивних причин його пропуску та надати докази, що їх підтверджують.
Керуючись статтями 169, 248, 330, 332 КАС України, 
У Х В А Л И В:
Визнати неповажними, зазначені Державною службою України з безпеки на транспорті, підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.
Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі № 440/2336/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КТК» до Державної служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови залишити без руху.
Надати заявнику касаційної скарги строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.
Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.  

Судді                                                                                           М.В. Білак

                                                                                          В.Е. Мацедонська
                                                                                          
                                                                                          Ж.М. Мельник-Томенко