ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1687/24 Справа № 220/462/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Якішина  О. М. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 липня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Примак Н.М., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Сагірова Ф.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від 29 квітня 2024 року, якою 
  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, юрист ПП «Скіф», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн., 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 07.03.2024 р. о 14-00 год. водій ОСОБА_1 в с.Комар, Волноваського району Донецької області по вул. Єгорова, біля будинку №6 керував транспортним засобом – автомобілем «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від продуття газоаналізатора «Драгер-6810» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді відносно нього скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. Робітниками поліції не роз`яснені підстави зупинки. В акті огляду на стан сп`яніння відсутні свідки, час, дата та найменування технічного засобу для продуття. В направленні на огляд на стан сп`яніння невірно зазначений час, оскільки він складений раніше ніж його зупинили робітники поліції. Робітниками поліції невірно зазначена частина 2 статті 130 КУпАП, оскільки про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП йому не відомо. Крім того робітниками поліції не було долучено належну довідку про постанову яка вступила в законну силу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього. Зазначає, що він є військовослужбовцем, тому відповідно до чинного КУпАП робітники поліції не мали право на складання проколу про адміністративне правопорушення відносно нього. Крім того, він виконував конкретні завдання командування на вказаному транспортному засобі. 

Перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.
Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Так, факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відмовився від пропозиції пройти на місці огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних засобів, а саме газоаналізатору Драгер та медичному закладі.
Відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність дій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. 
Таким чином, в діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме – відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчиненого повторно.

Доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_2 було безпідставно зупинено поліцейськими, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до відеозапису з бодікамери поліцейських 07.03.2024 року вони переслідують транспортний засіб «Hyundai Tucson» під керуванням ОСОБА_1 протягом досить тривалого часу, водій зазначеного автомобіля не виконує вимогу про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою спеціального звукового сигналу, при цьому працівник поліції в гучномовець неодноразово наголошує на зупинці автомобіля, називаючи марку автомобіля. Проте, водій не зупиняється і на великій швидкості продовжує рух. Після того, як водій повернув праворуч та заїхав у двір, він зупинився і до нього відразу під`їхали працівники поліції. 
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Щодо тверджень апелянта про необхідність присутності двох свідків під час складання акту про огляд на стан сп`яніння та протоколу про адміністративне правопорушення, то слід зазначити, що їх присутність є необхідною у разі, якщо не має можливості застосування технічних засобів відеозапису, на що вказує ст. 266 КУпАП. Однак така можливість була реалізована працівниками поліції, відеозаписи правопорушень були долучені до матеріалів справи.

До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому суд не бере до уваги твердження апелянта про те, що в ньому не з точністю вказаний час складання, оскільки це не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія ОСОБА_1 , так як наявність такого направлення має правове значення для лікаря медичної установи, який у цьому випадку повинен провести медичний огляд.

Обговорюючи доводи апелянта про відсутність у робітників поліції, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, належних документів підтверджуючих наявність повторності в його діях, апеляційний суд зазначає наступне. 
Відповідно до інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, до матеріалів справи долучена довідка Національної автоматизовано-інформаційної системи МВС України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягувався до адміністративної відповідальності постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 09.02.2024 р. за ч.1 ст.130 КУпАП (справа №220/1768/23).
Під час зупинки ОСОБА_1 , а саме 07.03.2024 року відповідно до довідки вище, постанова суду від 09.02.2024 року, вже набула законної сили 19 лютого 2024 року, оскільки ніким не була оскаржена.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, дії робітників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 07.03.2024 року відповідали чинному законодавству.

Суд апеляційної інстанції вважає, що використання автомобіля «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 військовим підрозділом безпосередньо у зоні бойових дій не дає право ОСОБА_1 , особі яка ним керує, відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про відсутність повноважень робітниками поліції на складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, особи військовослужбовця також не ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до ст. 255 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП уповноважені складати органи Національної поліції. 
Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським СРПП ВП № 2 Волновахського РВП с-нт поліції Філатовим В.О., що відповідає чинному законодавству. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події ОСОБА_1 не надав робітникам поліції жодного документа про підтвердження своєї особи, як військовослужбовця який виконує обов`язки під час служби.

Невизнання своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, суддя, оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, правильно визнав їх належними, допустимими та достовірними, щоб дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР України повторно.
Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, то підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. 
Постанова суду є законною та обґрунтованою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від  29 квітня 2024  року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.         

Суддя