УХВАЛА

16 вересня 2024 року 
м. Київ

справа №580/4461/24
адміністративне провадження № К/990/34965/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Коваленко Н.В., Стрелець Т.Г.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2024 у справі № 580/4461/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з проведення з 01.03.2024 перерахунку пенсії відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 (збільшення на 25 %) без обчислення збільшення основного розміру пенсії на визначений щороку в 2019-2024 роках коефіцієнт збільшення пенсії згідно постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, від 01.04.2020 №251, від 22.02.2021 № 127, від 16.02.2022 № 118, від 24.02.2023 № 168 та від 23.02.2024 № 185 відповідно, в розмірі 3546,23 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 як особі з інвалідністю 2-ї групи внаслідок війни з 01.03.2024 доплати до пенсії (збільшення на 25%) та обчислити її відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 №1381 з основного розміру пенсії 14184,92 грн, з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії на визначений щороку Кабінетом Міністрів України коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії у 2019 році - в розмірі 1,17 (Постанова Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124) 1659,63 грн, у 2020 році - в розмірі 1,11 (Постанова Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251) 1574,52 грн, у 2021 році - в розмірі 1,11 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127) 1574,52 грн, у 2022 році - в розмірі 1,14 (Постанова Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118) 1617,08 грн, у 2023 році - в розмірі 1,197 (Постанова Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168) 1697,93 грн, у 2024 році - в розмірі 1,0796 (Постанова Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185) 1531,40 грн, а саме з загальної суми 23840 грн, з урахуванням її збільшення на 25% в розмірі 5960 грн, щомісячно.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2024, позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з проведення з 01.03.2024 перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 (збільшення на 25 %) без обчислення збільшення основного розміру пенсії на визначений щороку в 2022-2024 роках коефіцієнт збільшення пенсії згідно постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118, від 24.02.2023 № 168 та від 23.02.2024  № 185, в розмірі 3546,23 грн.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 як особі з інвалідністю 2-ї групи внаслідок війни з 01.03.2024 доплати до пенсії (збільшення на 25%) та обчислити її відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 №1381 з основного розміру пенсії 14184,92 грн, з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії на визначений щороку Кабінетом Міністрів України коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії у 2022 році - відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», у 2023 році відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», у 2024 році відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», із урахуванням раніше проведених виплат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
12.09.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення  Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2024 у справі № 580/4461/24.
За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України                                 (далі -     КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Предметом оскарження у даній справі є відмова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 (збільшення на 25 %) без обчислення збільшення основного розміру пенсії на визначений щороку в 2019-2024 роках коефіцієнт збільшення пенсії згідно постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019            № 124, від 01.04.2020 №251, від 22.02.2021 № 127, від 16.02.2022 № 118, від 24.02.2023 № 168 та від 23.02.2024 № 185. 
Частиною третьою статті 3 КАС України      передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 257 КАС України      визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України        серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення      статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"      і      статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України      учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України      виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі      Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".
6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою      статті          266-1 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України      для цілей цього      Кодексу      справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
У даній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої      статті          257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього      Кодексу        розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу      позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Також у поданій касаційній скарзі, скаржник зазначає підставу касаційного оскарження пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).
Так, процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку.
Якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджувані питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Проте, скаржником не виділено вимог, що дають підстави вважати, що справа № 580/4461/24 має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.
Посилання у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії суспільно чи винятково значимих.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. 
Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Проте, в касаційній скарзі скаржник таких обґрунтувань не наводить.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті                  328  КАС України.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України.
Крім того, Верховний Суд не враховує посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, оскільки  висновки у вказаній скаржником постанові Верховного Суду є нерелевантними до правовідносин у цій справі. 
Оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328   КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування судами норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Водночас наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судом апеляційної інстанції обставин та досліджених ним доказів, а тому посилання в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС   України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. 
Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. 
Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої      статті 333 КАС України      суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись статтями      328,      333,      359 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2024 у справі № 580/4461/24.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                    А. Ю. Бучик

Судді:                                                                                                      Н.В. Коваленко

                                                                                                         Т.Г. Стрелець