ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2024 р. 	Справа № 480/8698/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 (головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко)  по справі № 480/8698/23
за позовом        ОСОБА_1  
до      Головного управління Національної поліції в Сумській області  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
   ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області, що полягає у не нарахуванні та не виплаті грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2021 рік строком 15 діб, щорічну основну оплачувану відпустку за 2022 рік строком 30 діб та додаткову оплачувану відпустку за 2022 рік строком 15 діб протиправною;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2021 рік строком 15 діб, щорічну основну оплачувану відпустку за 2022 рік строком 30 діб та додаткову оплачувану відпустку за 2022 рік строком 15 діб;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2021 рік строком 15 діб в сумі 9 043,15 грн., щорічну основну оплачувану відпустку за 2022 рік строком 30 діб в сумі 56 496,84 грн. та додаткову оплачувану відпустку за 2022 рік строком 15 діб в сумі 28 248,42 грн., на загальну суму 93 788,41 грн.;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію відповідно ст. 117 КЗпП України за затримку розрахунку належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу за весь період непроведеного з ним розрахунку з дати звільнення 15.05.2023 по 11.08.2023 в сумі 98 059,28 грн.;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. та судовий збір, який становить 1073,60 грн.
Рішенням Сумського  окружного адміністративного суду від 03.04.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік строком 15 діб, щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік строком 30 діб та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік строком 15 діб.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Сумській області  нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік строком 15 діб, щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік строком 30 діб та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік строком 15 діб.
Стягнуто на користь ОСОБА_1  за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області судовий збір у розмірі 536 , 80 грн. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким  відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що нормами спеціального законодавства для поліцейських передбачено виплату компенсації за невикористану відпустку тільки в році звільнення, однак компенсація за невикористані відпустки за попередні роки, які передують року, в якому звільняється поліцейським, не передбачена.
Виплата грошової компенсації за невикористані дні за іншими видами додаткових відпусток ст. 83 КЗпП та ст. 24 Закону України «Про відпустки» не передбачена. Відпустка учасника бойових дій, у тлумаченні чинного законодавства, не належить до категорії щорічних відпусток, а отже на неї не поширюються норми, передбачені для щорічних відпусток. 
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що  рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в поліції, звільнений  з 15.05.2023 зі служби з посади заступника начальника відділу розслідувань злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції в Сумській області за станом здоров`я (через хворобу), згідно наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 11.05.2023 року № 193 о/с, на дату звільнення має календарну вислугу років 25 років 09 місяців 00 днів, є особою з інвалідністю 3 групи.
Під час звільнення позивачу не виплачено компенсацію за невикористані щорічну відпустки за 2022  терміном 30 днів та додаткову відпустку за 2021  терміном 15 днів, за 2022 терміном 15 днів.
У відповіді на звернення позивача  Головне управління Національної поліції в Сумській області  повідомило позивача  листом від 17.07.2023 № 12/К-137, що кількість невикористаних днів щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за час проходження служби складає: за 2021 рік - 15 діб додаткової оплачуваної відпустки; за 2022 рік - 30 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація за невикористану в році звільнення відпустку, а тому компенсація за невикористані відпустки за 2021, 2022 роки не нараховувалась та не виплачувалась 
Не погодившись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з протиправної бездіяльності відповідача, оскільки позивач має право на отримання компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки при звільненні. 
Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позову та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Закон України "Про відпустки" №504/96-ВР від 15.11.1996 року (у відповідній редакції) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" №504/96-ВР передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України.
Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 року (у відповідній редакції) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно зі ст. 60 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Так, ст. 92 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII встановлено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про відпустки" №504/96-ВР установлюються, зокрема такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.  Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється щодобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.
Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.
За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.
Відповідно до ч.ч. 7-11 ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.
Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Так, ч. 1-2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджені наказом МВС України №260 від 06 квітня 2016 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), (далі Порядок № 260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).
Відповідно до п. 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абз.7-8 п. 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Отже,  право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України, види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст. 92 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII, а саме: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки. Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення ч.ч.8,11 ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок
Судом встановлено  та визнано відповідачем, що позивач мав право та не використав що додаткову відпустку за 2021 строком 15 днів, щорічну основну відпустку за 2022 строком 30 діб та додаткову відпустку за 2022 рік строком 15 днів.
У Рішенні Конституційного Суду України від 07.052002 року №8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень ч. 2-3 ст. 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.
З огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України "Про відпустки" №504/96-ВР.
Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" №504/96-ВР і ч.1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
Наведені вище висновки узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19, та у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №160/5393/19, від 31.03.2021 у справі №320/3843/20, від 26.05.2021 у справі №360/1362/20, від 24.06.2021 у справі №520/8054/2020.
Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності у позивача права на отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік строком 15 діб, щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік строком 30 діб та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік строком 15 діб.
Доводи апеляційної скарги про те, що нормами спеціального законодавства не передбачено права на отримання компенсації за не реалізацію пільг, в тому числі такої, як додаткова відпустка за всі роки, в яких така відпустка не використовувалася, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки Законом № 504/96-ВР і ч.1 ст.83 КЗпП України  встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної та додаткової відпустки.  Також, відповідно до абз. 7, 8 п. 8 розд. ІІІ Порядку № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Крім того, у разі невикористання як основної, так і додаткової відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, така відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, що може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення; 2) грошова компенсація відпустки особі.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків колегії суддів не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -    
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області   - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 по справі № 480/8698/23 -  в частині задоволення позову залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій