ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2024 року
м. Київ
справа № 583/4/19
провадження № 51-871 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
захисника                                                               ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
прокурора                                                               ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 17 січня 2024 року щодо 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 
ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
2. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 кошти в розмірі 2 412,66 грн.
3. Вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат.
4. Сумський апеляційний суд ухвалою від 17 січня 2024 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_7 залишив без змін.
5. Суди визнали ОСОБА_7 винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, детально викладених у вироку.
6. Як установив суд, ОСОБА_7 21 листопада 2017 року приблизно о 06 годині, керуючи за довіреністю автомобілем марки «DAEWOO» моделі «Lanos D4MM550» ЗНГ, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, рухався з увімкненим ближнім світлом фар по правій смузі проїжджої частини по неосвітлювальній ділянці АДРЕСА_2 зі швидкістю 60 км/год. У цей час, у попутному для ОСОБА_7 напрямку по правому краю проїжджої частини рухалися пішоходи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
7. ОСОБА_7 , всупереч вимогам пунктів 12.2; 12.3 ПДР, перевищуючи допустиму швидкість руху транспортного засобу за умов фактичної видимості дороги в напрямку руху, не стежачи за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, підчас виникнення перешкоди для руху у вигляді пішоходів, яких він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху автомобіля аж до його зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, у результаті чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , учинивши дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП).
8. У результаті ДТП потерпілий   ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження різних ступенів тяжкості та того ж дня був госпіталізований до КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а пізніше, 29 листопада 2017 року був переведений для подальшого лікування до КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (м. Харків), де 20 грудня 2017 року від ускладнень унаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер.
9. Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 12.3 ПДР з технічної точки зору перебуває в прямому причинному зв`язку з ДТП та її наслідками у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, у результаті яких настала його смерть.
Вимоги таузагальненідоводиособи, якаподалакасаційнускаргу
10. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо  ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
11. Захисник зазначає, що судове засідання апеляційного суду, яке відбулося 03 жовтня 2022 року, проведено незаконним складом суду; було порушено права потерпілої, оскільки вона не отримувала доповнення до апеляційної скарги та не була повідомлена про дату розгляду кримінального провадження; апеляційний розгляд здійснено за відсутності ОСОБА_7 та його захисника, які бажали брати участь у судовому засіданні, зокрема 17 січня 2024 року суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні заяви захисника про відкладення розгляду справи через хворобу ОСОБА_7 та за відсутності сторони захисту розглянув її по суті, чим порушив право обвинуваченого на захист. Стверджує, що апеляційний суд не надав оцінки низці, зокрема тому, що обидва потерпілих йшли по дорозі, а не по узбіччю, не проведено комплексної медико-автотехнічної експертизи для з`ясування місця розташування пішоходів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_9 .
12. Також захисник указує, що стороні захисту не було відкрито матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК; суд першої інстанції порушив право на захист, проте апеляційний суд на це не звернув уваги та не усунув допущених порушень.
13. Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасниківсудовогопровадження
14. Захисник підтримав подану ним касаційну скаргу. Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги. 
Мотиви Суду
15. Заслухавши доповідьсудді, обговорившидоводи, наведенівкасаційнійскарзі, перевірившиматеріаликримінальногопровадження, колегіясуддівдійшлатакихвисновків.
16. Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції відповідно до вимог чинного законодавства.
17. Частиною 1 ст. 8 КПК передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
18. Згідно з ч. 1. ст. 20 КПК підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
19. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
20. Статтею 438 КПК визначено підстави для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, серед яких є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, водночас ст. 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
21. Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
22. Ухвала апеляційного суду - це рішення суду вищого рівня щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду першої інстанції, що перевіряється в апеляційному порядку, тому повинна відповідати положенням ст. 370 КПК. 
23. Однак, на думку колегії суддів, суд апеляційної інстанції в повному обсязі не дотримався цих вимог закону. 
24. Відповідно до ст. 405 КПК апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених гл. 31 цього Кодексу.
25. Як установлено ч. 3. ст. 21 КПК кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Статтею 22 КПК визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
26. Відповідно до положень ст. 42 КПК обвинувачений, окрім іншого, має право: брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; збирати і подавати суду докази; висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження; виступати в судових дебатах. Вказана стаття передбачає і певні обов`язки, зокрема, прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
27. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком від 15 травня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області засудив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
28. На вирок суду першої інстанції захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на допущені місцевим судом порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
29. Провадження в суді апеляційної інстанції неодноразово призначалося до розгляду, який відкладався з різних підстав. Останнє судове засідання було призначено на 17 січня 2024 року, про що було повідомлено учасників судового провадження. 
30. Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Поважні причини неприбуття визначені законодавцем у ст. 138 КПК.
31. З матеріалів провадження вбачається, що 17 січня 2024 року до початку розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_5 надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду провадження щодо ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що останній захворів. На підтвердження цього захисник надав довідку лікаря. Також захисник повідомив, що оскільки його підзахисний захворів та не братиме участі у цьому судовому засіданні, захисник візьме участь у судовому засіданні в іншій справі, яка розглядається Полтавським апеляційним судом (т. 3 а. п. 17-18).
32. Розглянувши клопотання захисника про відкладення апеляційного розгляду, суд 17 січня 2024 року ухвалив продовжити розгляд кримінального провадження без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 , з підстав того, що провадження перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції близько трьох років, вже неодноразово відкладалося цим судом саме за клопотанням захисника, обвинувачений апеляційну скаргу не подавав і його участь у судовому засіданні є необов`язковою, що підтверджується журналом судового засідання та технічним носієм інформації на якому воно зафіксоване (т. 3, а. п. 19-21, 41). 
33. Сторона захисту, як вбачається з клопотання захисника, висловила своє бажання бути присутніми в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, крім того, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений з`являвся до суду раніше, однак ті судові засідання з різних підстав були відкладені. Проте, апеляційний суд, вирішуючи питання про відмову у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання 17 січня 2024 року, позиції сторони захисту не врахував, не надав належної оцінки долученій до клопотання довідці лікаря про хворобу ОСОБА_7 та розглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою сторони захисту щодо оспорювання винуватості ОСОБА_7 , не лише за відсутності засудженого, а й за відсутності його захисника, чим на думку Суду позбавив сторону захисту можливості надавати пояснення з приводу поданої апеляційної скарги. 
34. Також суд звертає увагу, що посилання апеляційного суду на тривалість судового розгляду в суді апеляційної інстанції хоча й є слушним, однак з матеріалів провадження вбачається, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції тривав близько трьох років, за цей час з різних підстав він відкладався близько десяти разів на строк від трьох до шести місяців, у томі числі й за клопотанням захисника, проте, не можна однозначно стверджувати, що сторона захисту затягувала судовий розгляд. 
35. Згідно з частинами 1, 2 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Пунктом 3 ч. 2 ст. 412 КПК передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою.
36. Суд вважає, що під час апеляційного розгляду порушено загальні засади кримінального провадження. Розгляд провадження без участі обвинуваченого та його захисника, коли є обґрунтоване клопотання сторони захисту про його відкладення у зв`язку з хворобою ОСОБА_7 , з огляду на положення п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції.
37. Інші доводи касаційної скарги є аналогічними за своїм змістом до доводів апеляційної скарги з доповненнями та будуть предметом перегляду судом апеляційної інстанції під час нового судового розгляду апеляційним судом. 
38. Таким чином, ухвала апеляційного суду щодо  ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, який необхідно провести відповідно до вимог КПК, за наслідками якого постановити законне й обґрунтоване судове рішення. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Сумського апеляційного суду від 17 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                     ОСОБА_3