ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 липня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/358/24	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року (головуючий суддя Богатинський Б.В.) у справі №280/358/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

в с т а н о в и В :
       
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції – протиправними;
зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції.
В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що йому було відмовлено у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності. Причиною для відмови позивачу у здійсненні нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського є те, що II групу інвалідності позивачу встановлено під час служби в поліції, а не протягом шести місяців після звільнення, чим порушено термін установлення інвалідності. Таку відмову позивач вважав неправомірно, оскільки Закон України “Про Національну поліцію” містить вичерпний перелік випадків, коли виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, встановлення інвалідності під час проходження служби в поліції до таких випадків не відноситься. Позивач отримав втрату працездатності внаслідок проходження служби в поліції, причина звільнення: через хворобу, що свідчить про дотримання обов`язкових умов для отримання грошової компенсації. 
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок 
захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції;
зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності від 02.10.2023, з урахуванням висновків суду про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги згідно з п.4 ч.1 ст.97 Закону України “Про Національну поліцію”.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов таких висновків
Суд зазначив, що умовою для виплати одноразової грошової допомоги на підставі положень п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» є одночасна наявність таких умов:
1) причиною інвалідності є захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;
2) інвалідність повинна бути встановлена до моменту звільнення або не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;
3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.
Суд першої інстанції вказав, що у спірному випадку наявні усі визначені умови для призначення позивачу грошової допомоги.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що визначений в п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» шестимісячний строк є граничним строком для встановлення інвалідності після звільнення з поліції і цей строк не обмежує можливості встановлення інвалідності поліцейському ще під час проходження служби.
Суд зазначив, що ст.101 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав для відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. І до такого переліку не віднесено підстав, з яких відповідачем у спірному випадку відмовлено в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач наводить свою позицію суть якої фактично зводиться до того, що виплата одноразової грошової допомоги згідно з п.4 ч.1 ст.97 Закону України “Про Національну поліцію” може мати у випадку наявності таких умов: 1) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) визначення поліцейському інвалідності протягом шести місяців після його звільнення з поліції; 3) звільнення поліцейського з поліції з причин поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції. Обов`язковість такої умови як встановлення поліцейському інвалідності саме протягом шести місяців після його звільнення з поліції, відповідач пов`язує з тим, що отримання одноразової грошової допомоги законодавець пов`язує з неможливістю подальшого виконання поліцейським своїх обов`язків за станом здоров`я саме як особи, яка перебуває на службі в Національній поліції України.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши обставини справи та аргументи сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 26.07.2023 № 437о/с “По особовому складу” звільнено 31.08.2023 зі служби в поліції за пунктом 2 (за станом здоров`я (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України “Про Національну поліцію”. 
02.10.2023 позивач звернувся з заявою (рапортом) до відповідача про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що 24.08.2023 йому встановлено II групу інвалідності та 05.09.2023 50% втрати професійної працездатності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в поліції. 
Відповідач листом від 30.10.2023 №Т-1537/55/01/2023 відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням останньому інвалідності під час проходження служби в поліції, а не протягом шести місяців після звільнення, чим порушено термін установлення інвалідності визначений п.4 ч.1 ст.97 Закону України “Про Національну поліції”.
Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:
1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;
2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;
3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;
6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.
Отже, однією з підстав для виплати одноразової грошової допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII).
Суд першої інстанції, застосувавши у спірних відносинах правову позицію, висловлену Верховним Судом у постановах від 19.09.2018 у справі №373/1188/16-а, від 20.09.2018 у справі №296/9456/16-а, від 01.11.2018 у справі №822/3788/17, 22.01.2019 у справі №2340/2663/18, від 15.04.2019 у справі №823/1798/18, від 10.10.2019 у справі №822/1083/18, від 05.02.2020 у справі №810/836/18, від 23.04.2020 у справі №822/999/18 та від 23.09.2021 у справі №2240/3024/18, обгрунтовано зазначив, що  положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону України “Про Національну поліцію” застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):
1) причиною інвалідності є захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;
2) інвалідність повинна бути встановлена до моменту звільнення або не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;
3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.
Проаналізувавши положення Закону №580- VIII, якими, зокрема, визначено підстави для відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII встановлено граничний шестимісячний термін для встановлення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції. Цей термін спливає за закінченням 6 місяців після звільнення поліцейського з поліції.
Отже, законодавець закріпив саме граничний строк для встановлення інвалідності після звільнення і не обмежив поліцейських у часі щодо можливості встановлення інвалідності ще за час проходження служби в поліції.
З цього приводу суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що норми Закону №580-VIII не містять заборони щодо можливості встановлення інвалідності ще за час проходження служби в поліції.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 жовтня 2020 року №12-р/2020 у справі № 3-76/2019 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 4 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" (справа), на яке посилається відповідач в апеляційній скарзі, зазначив, що положеннями пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII встановлено порядок реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги.
Закріплення у пункті 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII такого порядку реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги потребує встановлення причинно-наслідкового зв`язку між наявністю у поліцейського інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, та неможливістю внаслідок цього продовжувати службу в поліції, що підтверджується відповідним рішенням медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції, на підставі якого поліцейський звільняється зі служби в поліції.
У спірному випадку встановлено та не заперечувалось відповідачем те, що інвалідність позивача пов`язана з травмами, отриманими позивачем під час проходження служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами. Не заперечується відповідачем і те, що позивач внаслідок заподіяних травм, що призвело до встановлення інвалідності, не може продовжувати службу в поліції, що підтверджується Свідоцтвом про хворобу, в якому зазначено про непридатність позивача до служби в поліції. Встановленні обставини також свідчать про те, що позивача звільнено зі служби в поліції саме за станом здоров`я (через хворобу). 
Отже, встановлені обставини у цій справі в повній мірі узгоджуються з висновками Конституційного Суду України, зробленими у рішенні від 22 жовтня 2020 року №12-р/2020, щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку.
Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає помилковою позицію відповідача про можливість виплати грошової допомоги лише у випадку, якщо інвалідність встановлена поліцейському після звільнення зі служби.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі №280/358/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України

Повне судове рішення складено 04.07.2024
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк