ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року
м. Київ

cправа №  910/6180/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. - (головуючий), Баранця О.М., Бенедисюка І.М.,

розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай» (особа, яка не брала участі у справі)
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2024 (головуючий суддя Тищенко А.І., судді: Шаптала Є.Ю., Михальська Ю.Б.)
у справі № 910/6180/20
за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - позивач, Банк)
до акціонерного товариства «Київмедпрепарат» (далі - відповідач,                           АТ «Київмедпрепарат» ),
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа 1, Фонд); Національний банк України (далі - третя особа 2, НБУ);
про стягнення 207 213 652,96 грн та
за зустрічним позовом АТ «Київмедпрепарат»
до Банку
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фонд,
про визнання недійсним договору в частині.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У 2020 році Банк звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до        АТ «Київмедпрепарат» про стягнення (з урахуванням уточнення позовних вимог) заборгованості у загальному розмірі 207 213 652, 96 грн, з яких:                               126 471 142, 02 грн - прострочена заборгованість по основному боргу кредиту, 7913022,08 грн - прострочена заборгованість по відсотках, 52 430 000 грн - прострочена заборгованість по сплаті щомісячної комісії за управління кредитом, 14 061 879, 34 грн - пеня за прострочення заборгованості по сплаті основного боргу кредиту, 508 103, 10 грн - пеня за прострочення заборгованості по сплаті відсотків та 5 829 506, 42 грн - пеня за прострочення сплати заборгованості комісії за обслуговування кредиту.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про мультивалютну кредитну лінію                від 16.12.2008 №1276м-08 в частині своєчасного та повного повернення кредитних коштів і сплати інших передбачених умовами договору платежів, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нарахована пеня.
У свою чергу, 22.06.2020 відповідач звернувся до господарського суду                міста Києва із зустрічним позовом до Банку про визнання недійсним пункту 2.6 договору про мультивалютну кредитну лінію від 16.12.2008 № 1276м-08, з наступними змінами і доповненнями, з моменту ухвалення рішення суду.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог АТ «Київмедпрепарат» посилалося на те, що положення кредитного договору, які передбачають обов'язок боржника сплачувати комісію за користування кредитом, суперечать положенням частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також статей 1054, 1056^1 ЦК України, принципам справедливості, добросовісності та розумності і є несправедливими, що є підставою для визнання пункту 2.6 договору недійсним згідно зі статтями 203 та 215 ЦК України в судовому порядку.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі № 910/6180/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2022, позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково. Присуджено до стягнення з АТ «Київмедпрепарат» на користь Банку 120 347 029,90 грн простроченої заборгованості по основному боргу, 52 430 000 грн простроченої заборгованості по сплаті комісії, 10 270 577,67 грн пені за прострочення погашення основної заборгованості по кредиту та 649 899,86 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Ухвалою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.02.2023 касаційне провадження за касаційною скаргою                                   АТ «Київмедпрепарат» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2022 та рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2020 року у справі № 910/6180/20 закрито на підставі пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Не погодившись із прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай» (далі - ТОВ «Ді.Ер.Ай»), особа, яка не брала участі у розгляді справи, звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2020 в частині відмови в задоволенні зустрічного позову щодо визнання недійсним пункту 2.6 договору про мультивалютну кредитну лінію від 16.12.2008 № 1276м-08 та прийняти нове рішення в цій частині про задоволення зустрічного позову. Одночасно ТОВ «Ді.Ер.Ай» заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі № 910/6180/20.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Ді.Ер.Ай» посилалося, зокрема, на те, що останнє не було залучено до участі у справі в якості третьої особи, що порушує його права та інтереси, як акціонера АТ «Київмедпрепарат», що підтверджується Випискою з депозитарної установи, з якою він уклав договір на обслуговування рахунку в цінних паперах і володіє 6834 простими акціями, що забезпечує йому участь у 0,058893 % статутного капіталу АТ «Київмедпрепарат». Про порушення своїх прав та інтересів, як акціонера АТ «Київмедпрепарат»,        ТОВ «Ді.Ер.Ай» стало відомо лише 25.04.2024 після отримання відповіді на вимогу акціонера про надання інформації від «Київмедпрепарат», за змістом якої              АТ «Київмедпрепарат» повідомило вказаного акціонера, що має кредиторську заборгованість перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зокрема, але не виключно, яка виникла на підставі кредитного договору від 16.12.2008 № 1276м-08. Крім того, повідомлено ТОВ «Ді.Ер.Ай», що сплата зазначеної суми комісії у зазначеному кредитному договорі є надмірним платіжним навантаженням, а враховуючи складний критичний стан економіки в цілому в умовах воєнного стану та необхідність сплачувати постачальникам сировини матеріалів передоплатою, сплата заборгованості призведе до дефіциту оборотних коштів та погіршення фінансового стану підприємства та його акціонерів. У зв'язку з чим ТОВ «Ді.Ер.Ай» звернулося із цією апеляційної скаргою в частині відмови в задоволенні зустрічного позову щодо визнання недійсним пункту 2.6 договору про мультивалютну кредитну лінію від 16.12.2008 № 1276м-08, з метою захисту своїх прав, як акціонера АТ «Київмедпрепарат», оскільки наявність грошових зобов'язань у АТ «Київмедпрепарат» впливає на обсяг корпоративних прав та обов'язків акціонера такого боржника та пов'язано з участю у розподілі прибутків товариства і одержанням частки його майна. Скаржник вважав, що ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд порушив норми матеріального та процесуального права.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2024 апеляційне провадження у справі, зокрема, за апеляційною скаргою ТОВ «Ді.Ер.Ай» на рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2020 зі справи № 910/6180/20 закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано, зокрема, тим, що: скаржник не надав та не обґрунтував жодних доказів на підтвердження порушення оскаржуваним рішенням суду першої інстанції його прав та обов'язків у зазначеній частині; зміст оскаржуваного судового рішення у цій справі дає підстави для висновку про те, що місцевий господарський суд, розглядаючи цей спір, не вирішував питання про права, інтереси та (або) обов'язки апелянта -                    ТОВ «Ді.Ер.Ай», як акціонера АТ «Київмедпрепарат». Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов'язки юридичної особи. Повноваження органу управління товариства, який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасників, які не мають права діяти від імені товариства, незалежно від розміру частки учасника у статутному капіталі товариства. Водночас, скаржник, як учасник АТ «Київмедпрепарат», який вважає свої корпоративні права порушеними, не позбавлений права у будь-який час ініціювати питання щодо скликання позачергових загальних зборів товариства з метою розгляду питання щодо порушення або не порушення прав та законних інтересів товариства (його учасників). Якщо збори товариства дійдуть висновку про порушення прав та законних інтересів товариства (його учасників), останнє вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Погодження АТ «Київмедпрепарат» пункту 2.6 договору про мультивалютну кредитну лінію від 16.12.2008 №1276м-08 з порушенням, як стверджував ТОВ «Ді.Ер.Ай», базових принципів справедливості, добросовісності, пропорційності та розумності, може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства, а не корпоративних прав його учасників. А тому погодження  АТ «Київмедпрепарат» зазначеного спірного пункту договору не порушує прав та інтересів учасників такого товариства, оскільки це є не прямим порушенням прав скаржника на участь у товаристві та управлінні ним, а наслідком господарської діяльності товариства та результатом розпорядження юридичною особою власним майном. З огляду на відсутність при погодження (укладанні) спірного пункту договору порушення корпоративних прав та інтересів скаржника, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав надавати оцінку його законності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, ТОВ «Ді.Ер.Ай» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу передати до Північного апеляційного господарського суду для продовження її розгляду.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
В обґрунтування доводів касаційної скарги ТОВ «Ді.Ер.Ай» зазначає про те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, приписів статей 4, 25 Закону України «Про акціонерні товариства»,    статті 167 Господарського кодексу України та статей 4, 254 ГПК України; на думку скаржника, апеляційним господарським судом не було досліджено та не оцінено доводи апелянта, а висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи інших учасників справи
Позивач та НБУ у відзивах на касаційну скаргу просили Суд касаційну скаргу      ТОВ «Ді.Ер.Ай» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду                     від 11.06.2024 року у справі № 910/6180/20 залишити без задоволення, а спірну ухвалу апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження - без змін.

Інші учасники спору правом на подання відзиву на касаційну скаргу, передбаченим статтею 295 ГПК України, не скористалися.

3. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків апеляційного господарського суду

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3 пункту 3.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

За змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права».

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03).

Відповідно до частини першої статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов'язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв'язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов'язок, причому такий зв'язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом з тим судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов'язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов'язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Отже, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з'ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов'язки скаржника і які конкретно.
Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі пункту 4                   частини третьої статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Якщо ж судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов'язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та (або) обов'язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд вправі закрити апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, у зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.
Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеним у постановах об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду       від 14.08.2019 у справі № 62/112, від 16.01.2020 у справі № 925/1600/16, а також у постановах Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 910/21451/16,                      від 23.11.2020 у справі № 914/1643/19 та від 11.01.2021 у справі № 925/1600/16.
Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з'ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права, інтереси та (або) обов'язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи як третю особу та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Ді.Ер.Ай» не було стороною договору про мультивалютну кредитну лінію від 16.12.2008 № 1276м-08; судом у межах вирішення спору по справі № 910/6180/20 досліджувалися саме правовідносини за позовом Банку до позичальника та за зустрічним позовом позичальника до Банку про визнання недійсним договору в частині;                          ТОВ «Ді.Ер.Ай» не надало жодних доказів на підтвердження порушення оскаржуваним рішенням суду першої інстанції його прав та обов'язків в оскаржуваній частині; місцевий господарський суд, розглядаючи цей спір, не вирішував питання про права, інтереси та (або) обов'язки апелянта -                       ТОВ «Ді.Ер.Ай», в тому числі, як акціонера АТ «Київмедпрепарат»; оскаржуване рішення (його мотивувальна чи (або) резолютивна частини) не містить будь-якого посилання на права, інтереси чи обов'язки скаржника (ТОВ «Ді.Ер.Ай»), рішення з цього приводу судом не приймалося.
Предметом спору, за первісним позовом у цій справі, було виключно питання заборгованості АТ «Київмедпрепарат» за кредитним договором, а за зустрічним позовом виключно питання визнання недійсним пункту 2.6 договору про мультивалютну кредитну лінію від 16.12.2008 № 1276м-08, з наступними змінами і доповненнями.
За змістом поданої касаційної скарги ТОВ «Ді.Ер.Ай» не наводить Суду конкретних аргументів, які свідчили б про те, що рішення про стягнення грошових коштів з     АТ «Київмедпрепарат» безпосередньо порушує його права, інтереси та (або) стосується саме його обов'язків. При цьому, як вірно вказав апеляційний господарський суд, ТОВ «Ді.Ер.Ай» не надало жодних доказів на підтвердження порушення оскаржуваним рішенням суду першої інстанції його прав та обов'язків в оскаржуваній частині.
Стосовно аргументів ТОВ «Ді.Ер.Ай» про те, що наявність грошових зобов'язань у АТ «Київмедпрепарат» впливає на обсяг корпоративних прав та обов'язків акціонера такого боржника, яким, у тому числі, є ТОВ «Ді.Ер.Ай», який, в свою чергу, пов'язаний із розподілом прибутків товариства і одержанням частки його майна, то Суд вважає необхідним зазначити, що, як обґрунтовано зазначив суд апеляційної інстанції, скаржник, як учасник АТ «Київмедпрепарат», який вважає свої корпоративні права порушеними, не позбавлений права у будь-який час ініціювати питання щодо скликання позачергових загальних зборів товариства з метою розгляду питання щодо порушення або не порушення прав та законних інтересів товариства (його учасників). Якщо збори товариства дійдуть висновку про порушення прав та законних інтересів товариства (його учасників), останнє вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Між тим, погодження                       (підписання) АТ «Київмедпрепарат» пункту 2.6 договору про мультивалютну кредитну лінію  від 16.12.2008 №1276м-08 може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства, а не корпоративних прав його учасників, оскільки це є не прямим порушенням прав скаржника на участь у товаристві та управлінні ним, а наслідком господарської діяльності товариства та результатом розпорядження юридичною особою власним майном.
З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України, для закриття апеляційного провадження у цій справі за апеляційною скарго ТОВ «Ді.Ер.Ай» на рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у цій справі, оскільки вказаним судовим актом місцевого суду питання про права, інтереси та (або) обов'язки ТОВ «Ді.Ер.Ай» не вирішувалося.
У рішенні від 10.02.2010 зі справи «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1    статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації»), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано. 
Скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
За змістом частин першої, третьої статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
За змістом частини першої статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Звертаючись з касаційною скаргою, ТОВ «Ді.Ер.Ай» не спростувало наведених висновків суду апеляційної інстанції та не довело неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення у справі.
За таких обставин Суд вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ «Ді.Ер.Ай» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції у справі - без змін як таку, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.
Судові витрати
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, судовий збір за подання касаційної скарги покладається на скаржника - ТОВ «Ді.Ер.Ай».
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай» залишити без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду                 від 11.06.2024 зі справи № 910/6180/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                            І. Колос

Суддя                                                                                           О. Баранець

Суддя                                                                                           І. Бенедисюк