УХВАЛА

16 липня 2024 року 
м. Київ

справа № 520/32359/23
адміністративне провадження № К/990/25626/24 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі №  520/32359/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 задоволено клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі №  520/32359/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Закрито провадження у справі. Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1073,60 грн. відповідно до квитанції № 4023-6206-5607-2100 від 07.11.2023 з Державного бюджету України. Заяву представника позивача про стягнення 6000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката в розмірі 1000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області. У задоволенні іншої частини заяви представника позивача відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишено без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 без змін.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі №  520/32359/23.
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Касаційну скаргу подано вп`яте, раніше подані касаційні скарги повернуто ухвалами Верховного Суду від 18.04.22024, від 25.04.2024, від 14.05.2024, від 14.06.2024. Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повернення касаційної скарги не позбавляє особу права повторного звернення до суду касаційної інстанції.
Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 328 КАС України в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку, зокрема, ухвали про закриття провадження у справі.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах 2 і 3 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Порушення норм права може виявлятися у: застосуванні норми, яку не належало застосовувати у відповідній ситуації; незастосуванні норми, яку належало застосувати; наданні застосованій нормі неправильного тлумачення.
Відтак, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Натомість скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права, у випадку відшкодування витрат на правничу допомогу на підставі договору, який не був чинним в процесі представництва, чим порушено приписи частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Верховний Суд зауважує, що пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України передбачено підставу касаційного оскарження  рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанови суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Отже, скаржником некоректно визначено підставу касаційного оскарження.
Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом апеляційної інстанції зроблено висновок, що доводи відповідача щодо непідтвердження повноважень представника позивача на підписання зави про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки у зв`язку із втратою чинності договору про надання професійної правничої допомоги 16.10.2023 року, ордер не може вважатись належним документом, не ґрунтуються на правильному застосуванні норм права. Судом вчинено покликання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 по справі №П/9901/736/18, постанову Верховного Суду від 21.12.2023 по справі №280/3035/21. Апеляційним судом зауважено , що представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткової угоди до договору про надання професійної правничої допомоги від 16.10.2023, укладеної 06.11.2023 між адвокатом Палагіною Ю.В. та ФОП ОСОБА_1 , відповідно до пункту 1 додаткової угоди, з огляду на допущену в Договорі описку в частині строку дії Договору, сторони дійшли згоди, що Договір набрав чинності з моменту його підписання Сторонами, а саме 16.10.202, та діє протягом трьох років до 16.10.2026. Пунктом 2 додаткової угоди визначено, що правильною редакцією пункту 4.1. Договору слід вважати наступну редакцію: «Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 16.10.2026 року».
Податковим органом такі висновки суду не спростовано.
Доводи касаційної скарги зводяться виключно до висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження. Належних обґрунтувань, які б вказували, зокрема, на неправильне застосування судами норм матеріального права та/або порушення судами норм процесуального права касаційна скарга не містить.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Скаржником не враховані роз`яснення Верховного Суду щодо того, як мають бути викладені підстави касаційного оскарження, наведені в ухвалах по даній справі. Повторно подана касаційна скарга є подібною до попередніх та не усуває встановлених недоліків.
Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі №  520/32359/23 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва