ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1490/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/2934/16-ц Категорія: на ухвалу 	Баронін Д. Б.  	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       17 вересня 2024 року                                                                                                 м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Сіренко Ю.В., Гончар Н.І.	
секретар 	Любченко Т.М.	

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кучер Ю.В. в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 26.07.2024 (повний текст складено 26.07.2024, суддя в суді першої інстанції Баронін Д.Б.) у цивільній справі за скаргою адвоката Кучер Ю.В. в інтересах боржника ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Другого ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ФОП ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

боржник ОСОБА_2 , діючи через адвоката Кучер Ю.В., звернувся 15.07.2024 до суду зі скаргою на дії органів ДВС, зазначаючи про таке.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22.02.2017 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 в порядку регресу 30499,98 грн. та заборгованості 13131,18 грн. 
Постановами державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси від 19.05.2017 відкрито виконавчі провадження НОМЕР_1 та НОМЕР_2. У межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 винесено постанову про арешт коштів боржника від 10.12.2021, а в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 - про арешт коштів боржника від 23.06.2022. 
Стягувач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Постановами старшого державного виконавця Другого ВДВС у м. Черкаси від 13.07.2023 виконавчі провадження НОМЕР_1 та №53976662 завершені на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». 
У травні 2024 року ОСОБА_2 стало відомо про арешт його коштів банківськими установами. Згідно листа Другого ВДВС у м. Черкаси №13050/26.21-43/100230 від 05.07.2024 заявнику відмовлено у знятті арешту через несплату боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження та зазначено, що такий арешт може бути знято за рішенням суду. 
Заявник вважає, що існуючий арешт незаконно обмежує його у праві на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, так як правові підстави для арешту відпали у зв`язку із завершенням виконавчих проваджень. У зв`язку із викладеним він просить скасувати постанови про арешт коштів боржника у виконавчих провадженнях № НОМЕР_1 та НОМЕР_2, накладені Другим ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 26.07.2024 вказану скаргу залишено без задоволення з посиланням на те, що арешт на майно боржника накладений згідно вимог закону та в інтересах суспільства, яке зацікавлене у належному фінансуванні державної виконавчої служби шляхом сплати боржниками виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а тривалість арешту не є надмірною та є пропорційною тій меті, для досягнення якої він накладався.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, адвокат Кучер Ю.В. в інтересах боржника ОСОБА_2 подала 12.08.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити вимоги скарги.
Зазначає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу, якщо виконавчий збір не було стягнуто, державний виконавець виносить постанову про його стягнення, яка виконується в порядку ЗУ «Про виконавче провадження». У даному випадку виконавче провадження про стягнення саме виконавчого збору стосовно боржника ОСОБА_2 відсутнє. 
Частина 3 статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з чим виноситься постанова про стягнення виконавчого збору та п.3 ч.1 ст.39 (як у даному випадку) серед таких підстав не зазначений. Незаконний арешт майна особи є необґрунтованим порушенням її прав.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Другого ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просив апеляційну скаргу відхилити як таку, що не підлягає до задоволення, ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає її законною та належним чином обґрунтованою.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22.02.2017 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 в порядку регресу суму, яка складає 30499,98 грн., та заборгованість у сумі 13131,18 грн.
Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 13.07.2023 стягувач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому 10.12.2021 заступником начальника Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 з приводу виконання вищевказаного рішення суду винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_2 .
У скарзі адвоката Кучер Ю.В. у цій справі вказано, що 23.06.2022 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3 з приводу виконання вищевказаного рішення суду також було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_2 
13.07.2023 старшим державним виконавцем Другого ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».
13.07.2023 старшим державним виконавцем Другого ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3 з приводу виконання вищевказаного рішення суду винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявні виконавчі провадження НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_14, № НОМЕР_15, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, № НОМЕР_12, № НОМЕР_13:
- ВП НОМЕР_16 - з примусового виконання виконавчого листа № 2-865/09 від 03.03.2009 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" боргу в сумі 5968,65 грн. 28.11.2017 завершене згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»;
- ВП НОМЕР_5 - з примусового виконання постанови 711/11385/15-п від 01.02.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 275,60 грн. 28.06.2017 завершене згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»;
- ВП - НОМЕР_6 з примусового виконання постанови № 781730 від 15.12.2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 510 грн. 29.06.2016 завершене згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;
- ВП - НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа № 2-165/09 від 03.03.2009 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" боргу в сумі 5968,65 грн. 29.06.2016 завершене згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;
- ВП - НОМЕР_8 з примусового виконання постанови № 058169 від 13.03.2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 1020 грн. 29.06.2016 завершене згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;
- ВП - НОМЕР_9 з примусового виконання постанови № 711/11385/15-п від 01.02.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 340 грн. 29.06.2016 завершене згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;
- ВП - НОМЕР_14 з примусового виконання постанови № 711/11385/15-п від 01.02.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 275,60 грн. 29.06.2016 завершене згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;
- ВП - НОМЕР_15 з примусового виконання постанови № 498846 від 17.09.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 1020 грн. 28.12.2016 завершене згідно п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;
- ВП - НОМЕР_10 з примусового виконання постанови N° 711/11385/15-п від 01.02.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 275,60 грн. 23.12.2016 завершене згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;
- ВП - НОМЕР_11 з примусового виконання постанови № 058169 від 13.09.2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 1020 грн. 24.02.2014 завершене згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;
- ВП - НОМЕР_17 з примусового виконання виконавчого листа № 2-350 від 15.03.2007 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 19.09.2008 завершене згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;
- ВП - НОМЕР_19 з примусового виконання виконавчого листа № 2-350 від 15.03.2007 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 03.04.2009 завершене згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;
- ВП - НОМЕР_12 з примусового виконання постанови № 046342 від 13.10.2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 510 грн. 19.04.2012 завершене згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;
- ВП - НОМЕР_13 з примусового виконання постанови № 255094 від 17.11.2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 850 грн. 19.04.2012 завершене згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999.
Згідно листа в.о. начальника Другого ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження НОМЕР_1 та НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 боргу в сумі 30499,98 грн. та 11131,18 грн. Вказані виконавчі провадження 13.07.2023 завершені згідно з п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, згідно з відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження щодо ОСОБА_2 наявні виконавчі провадження НОМЕР_18, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_17, НОМЕР_19, НОМЕР_12, НОМЕР_13, по яким станом на 14.08.2023 відсутні підтверджуючі дані про сплату боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, у зв`язку із чим відсутні підстави для зняття арешту.
Зазначаючи про незаконність накладеного на рахунки боржника у завершеному виконавчому провадженні арешту, його представник подала до суду скаргу про скасування відповідних обмежень.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі викладених вище фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Згідно вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Аналогічні положення викладені у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
З аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження накладений в ньому арешт підлягає до зняття.
Однак для цього правила є виключення, а саме нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем, що й має місце у даній справі, де боржник відповідні витрати виконавцю не сплатив.
Отже за змістом ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» попри закінчення виконавчого провадження накладений у ньому арешт зняттю не підлягає, так як боржник не сплатив наявний виконавчий збір.
Таким чином висновки суду першої інстанції по суті скарги у цій справі є вірними.
Апеляційний суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Згідно із п. 2 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.
Верховний Суд у своїх постановах від 22.12.2021 у справі № 645/6694/15-ц, від 13.07.2022 у справі №2/0301/806/11 неодноразово звертав увагу на те, що підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні лише у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням.
Як вірно вказав суд першої інстанції, у даному випадку арешт на майно боржника був накладений згідно із чітким та передбачуваним законом, в інтересах суспільства (оскільки суспільство заінтересовано у належному фінансуванні державної виконавчої служби шляхом сплати боржниками виконавчого збору та витрат виконавчого провадження), а тривалість арешту не є надмірною та є пропорційною тій меті, для досягнення якої він накладався.
У аспекті викладеного вище слід відхилити аргументи скаржника про те, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу, якщо виконавчий збір не було стягнуто, державний виконавець виносить постанову про його стягнення, яка виконується в порядку ЗУ «Про виконавче провадження», так як вказане не змінює існування законодавчої заборони на зняття арешту з майна боржника у разі закінчення виконавчого провадження та наявності несплаченого виконавчого збору, як у даному випадку.
Інші доводи скаржника стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом першої інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції.     
Належним чином обґрунтованих доводів у підтвердження помилковості висновків суду першої інстанції у даній справі апеляційна скарга боржника не містить.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 26.07.2024 у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.
За приписами ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Отже витрати скаржника по оплаті судового збору за апеляційний перегляд справи слід залишити за ним.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 447, 451, 452 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - відхилити.
Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 26.07.2024 у даній цивільній справі - залишити без змін.
Судові витрати ОСОБА_2 по оплаті судового збору за апеляційний перегляд справи не відшкодовувати.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 17.09. 2024.

Суддя-доповідач                        

Судді