ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 202/5333/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення  Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2024 року (суддя Бєсєда Г.В.) в адміністративній справі № 202/5333/24
за позовом   ОСОБА_1     
до  Державної служби України з безпеки на транспорті         
про  скасування постанови про адміністративне правопорушення, –

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1      звернулася  до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України  від 15.04.2023 серії АА № 00018750. 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.  
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи до уваги розрахунки маси та навантаження на одну вісь автомобіля, запропоновані відповідачем, не робить жодного аналізу нормативно-правових норм, якими передбачено порядок та спосіб отримання цих показників, крім того судом не було враховано властивості товару, який перевозився. Вказує, що судом невірно визначено належного суб`єкта відповідальності, адже відповідно до договору оренди транспортного засобу від 21.12.2022, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Насобіною Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1414, ОСОБА_1 передала автомобіль марки DAF моделі АЕ 95 XF 380, 1999 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , у користування (оренду) Товариству з обмеженою відповідальністю «Бігтрейд Дніпро» строком на 3 (три) роки. На виконання умов вказаного договору директор ТОВ «Бігтрейд Дніпро» прийняв вказаний транспортний засіб, що підтверджується актом приймання-передачі. В подальшому, на виконання вказаних нормативно-правових норм, на підставі вказаного договору, ТОВ «Бігтрейд Дніпро» звернулось до територіального сервісного центру МВС 1241 м. Дніпра з метою реєстрації автомобіля марки DAF моделі АЕ 95 XF 380, дн. НОМЕР_1 , за ТОВ «Бігтрейд Дніпро», як тимчасового користувача. На підтвердження вказаного сервісним центром МВС 1241 було видано тимчасовий реєстраційний талон серії ХХР № 021153, який підтверджує, що ТОВ «Бігтрейд Дніпро» строком до 21.12.2025 є користувачем вказаного автомобіля.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що згідно з постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА №00018750 від 15.04.2023,  яка є предметом оскарження в даній справі, на ОСОБА_1   накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу згідно з ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. 
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що транспортний засіб DAF AE 95 XF 380, ДНЗ AE3659XA,   10.04.2024 о 12 год. 29 год., рухався за адресою М-30 км 996+491, Дніпропетровська область, з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України. Перевищення загальної маси транспортного засобу на 7.25% (3.105 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 5.913% (0.68 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон. 
Щодо доводів апелянта про притягнення до відповідальності неналежного суб`єкта, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до статті 14-3  КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені  частиною другою  статті 122-2,  частинами другою  і третьою статті 132-1  цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відтак, названа норма імперативно визначає, що суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 132-1 КУпАП, є особа, за якою зареєстровано транспортний засіб/ керівник юридичної особи, або  належний користувач транспортного засобу, якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про таку особу. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що надані позивачем докази: договір оренди транспортного засобу від 21.12.2022; акт прийому-передачі до договору оренди транспортного засобу від 21.12.2022; тимчасовий реєстраційний талон ХХР № 021153, не звільняють позивача від відповідальності за статтею 132-1 КУпАП з огляду на приписи статті 14-3  цього ж Кодексу, адже позивачем не надано до суду доказів того, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про іншу особу, як належного користувача відповідного транспортного засобу. 
Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності прийнятої постанови по суті виявлених порушень, суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 22.5 ПДР України встановлені допустимі параметри руху транспортних засобів та їх составів та передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Відповідно до п. 4 Правил № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. 
Згідно з ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами – тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174, передбачено, що автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті – комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.
Відповідно до п. 12 цього Порядку автоматичний пункт може забезпечувати, зокрема: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей). 
Судом встановлено, що оскаржувана постанова містить фотозображення транспортного засобу та посилання на ідентифікатор доступу для ознайомлення з зображеннями транспортного засобу з різних ракурсів у момент правопорушення. 
Вказані докази доводять встановлене правопорушення, зафіксоване в оскаржуваній постанові. 
Також судом встановлено, що зміст оскаржуваної постанови повністю відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 та статті 283 КУпАП. 
При цьому суд звертає увагу, що зважування було проведено в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу WIM 60, WAGA-WIM35, 3ав.№ 9.
Відповідач розрахував відсоткове навантаження на вісь транспортного засобу відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, неправильність відповідного розрахунку позивачем не доведена.
Таким чином, суд не ставить під сумнів показники, зафіксовані вищенаведеним вимірювальним пристроєм. 
Суд апеляційної інстанції також не знаходить обґрунтованими доводи позивача щодо проведення габаритно-вагового контролю за відсутності спеціально визначеної методики для зважування рідких вантажів, адже відсутність такої методики не позбавляє спеціально уповноважені органи проводити відповідний контроль.
Натомість, пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено заборону руху автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів з перевищенням нормативних вагових параметрів у разі перевезення подільних (сипучих, наливних) вантажів.
Тобто, в правовідносинах, які стосуються перевезення вантажів, законодавець визначив чіткі обмеження, які є обов`язковими для всіх учасників дорожнього руху. В разі здійснення перевезень вантажів з перевищенням вагових обмежень, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань має право, зокрема, виносити постанову про накладення адміністративних штрафів.
При цьому колегія суддів зазначає, що встановлені законодавчі обмеження щодо вагових параметрів вантажів, які перевозяться дорогами України, покладає обов`язок на водія організовувати рух автомобільного транспорту (швидкість руху, тощо), не допускаючи нерівномірний розподіл вантажу на одну вісь.
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що правові підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні. 
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
                                        
Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1      залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2024 року в адміністративній справі № 202/5333/24 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 27 червня 2024 року та оскарженню не підлягає. 
                              Повна постанова складена 27 червня 2024 року. 
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова