Номер провадження: 22-ц/813/4470/24 
Справа № 523/719/23
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Булацевської Я.В.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Територіальне Управління Державної судової адміністрації в Одеській області
третя особа – Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Приморського районного суду Одеської області від 15 січня 2024 року, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 23 травня 2023 року, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 17 липня 2023 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального Управління Державної судової адміністрації в Одеській області, третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом про встановлення факту перебування у трудових відносинах з 18.08.2017 року та зобов`язання ТУ Державну судову адміністрацію в Одеській області вчинити певні дії.
Позивачка мотивує вимоги тим, що рішенням Одеської обласної ради від 18 серпня 2017 року № 465-VII вона призначена на посаду присяжного засідателя в Суворовський районний суд м. Одеси. Рішенням Одеської міської ради № 6212- VII від 22.07.2020 р. затверджено на строк до 22 липня 2023 року. На підставі наданої до ТУ ДСАУ в Одеській області заяви разом з доданими до неї: копій паспортних даних, копій облікової картки платника податків, Витягу з Приватбанку про реквізити зарплатної картки ОСОБА_1 та двох фотографій 3 на 4 для службового посвідчення. Під особистий підпис отримала службове посвідчення від 18.08.2017 року. Після проведення підвищення кваліфікації вже з початку вересня 2017 року усі присяжні Суворовського районного суду міста Одеси були допущені до виконання своїх службових обов`язків для розгляду справ та прийняття рішень. Юридичний факт особистого приймання участі присяжної в судових засіданнях в вересні 2017 року, підтверджується затвердженими тарифними ставками, де вказано прізвище головуючих-суддів, та в складі яких присяжна ОСОБА_1 приймала участь в судових засіданнях в період з 2017 року по 2019 рік, які підписані та закріплені печаткою відповідача. Отже, з документів первинної сурової звітності відповідача вбачається, що трудові відносини присяжної ОСОБА_1 розпочались з допуску до виконання посадових обов`язків в якості присяжної Суворовського районного суду міста Одеси. 
Позивачка посилається на судові рішення, а саме: реєстр. 106190425 від 12.09.20222 у справі № 380/14618/21; реєстровий № 101773477 від 08.12.2021 р. у справі № 600/3525/21-а; реєстровий № 99749515 від 20.09.2021 у справі № 200/8609/21, реєстровий № 104628300 від 10.05.2022 року у справі № 260/3101/21, в яких під час перевірок органами Держаудитслужби України було наголошено, що регіональними ДСАУ незаконно сплачено за присяжних засідателів з 2016 року ЄСВ, але ці регіональні ТУ ДСАУ, через судові установи, доказували, що діяли в межах та на підставі норм законів і суди за своєю правовою пропозицією погодились з цим юридичним фактом, тобто встановили факт законності щодо сплати ЄВС на винагороду присяжних та зазначили, що винагорода присяжних статус доходу/заробітної плати. Отже, факт трудових відносин щодо присяжних Донецької, Львівської, Чернівецької та Закарпатської областей встановлено судовими рішеннями, які набрали чинності. 
Оскільки роботодавець – ТУ ДСАУ в Одеській області заперечує наявність трудових відносин, а також не бажає повертати борги несплаченої винагороди, не сплачує ЄСВ, тощо, тому вона вимушена звернутися до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2023 року матеріали цивільної справи № 523/719/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТУ Державної судової адміністрації в Одеській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах з 18.08.2017 року та зобов`язання вчинити певні дії, передано до Одеського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.02.2023 року визначена підсудність зазначеної справи Приморському районному суду м. Одеси.

29.03.2023 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог (без зміни предмету та підстав позову), у якій позивачка просить: встановити факт перебування у трудових відносинах з 18.08.2017 року, зобов`язати відповідача внести виправлення в дату початку трудових відносин: замість з 01.10.2017 року на дату -18.08.2017 року та зобов`язати відповідача надати копії трудового договору, завірені належним чином.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду Одеської області від 15 січня 2024 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ТУ Державної судової адміністрації в Одеській області, третя особа ГУ ПФУ в Одеській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Суд першої інстанції керувався тим, що недоведеність, а отже відсутність порушення права позивача, тягне за собою відмову у його захисті судом і, відповідно, має наслідком відмову у позові.

Короткий зміст оскаржених ухвал

Ухвалою Приморського районного суду від 23 травня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково. Витребувано із Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області: належним чином завірену розрахунково-платіжну відомість на присяжну ОСОБА_1 ; належним чином завірену копію особової картки форми П-2. У задоволені решти вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 17.07.2023 у задоволені клопотання ОСОБА_1 про призначення судової експертизи відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду від 15.01.2024 року, на Ухвали про відмови в Клопотаннях про призначення судової експертизи за кошти присяжної ОСОБА_1 , на Ухвали про відмову в Клопотаннях про витребування Оригіналів документів первинної суворої звітності - задовольнити шляхом скасування незаконного рішення від 15.01.2024 року та Ухвал та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог присяжної ОСОБА_1 в повному обсязі.
Ухвалити Окрему Ухвалу як реагування на численні зазначені порушення норм Законодавства України з боку ТУ ДСАУ в Одеській області, неправомірні дії та бездіяльність якого унеможливлюють реалізацію прав і свобод присяжної ОСОБА_1 , а також сприяють подальшому порушенню норм чинного законодавства України і як результат сприяють виникненню нових позовів.
Стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачкою із-за незаконних дій відповідача.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Приморський районний суд рішенням без вмотивовано відмовив позивачці в позові та наголосив, що нема трудових відносин у присяжної ОСОБА_1 , хоча вона в своєму позові не просила встановити Факт трудових відносин, адже згідно первинних документів суворої звітності цей факт зазначено самим відповідачем та встановлено судовими рішеннями по восьми областях України, тобто підстав ставити під сумнів трудові відносини, тим паче при отриманні офіційної винагороди з Держбюджету, не було, суду треба було встановити дійсну дату початку трудової діяльності на посаді присяжної, встановити Факт дійсної дати настання трудових відносин з 18.08.2017 року, зобов`язати відповідача внести в дату початку трудових відносин з дати 01.10.2017 року на дату - 18.08.2017 року, надати копії виправлених дат трудового договору до ГУ ДПС в Одеській області та до ГУ ПФУ в Одеській області.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Пояснення учасників справи

У судовому засіданні ОСОБА_1 надала усні пояснення по суті справи, доводи скарги підтримала, зазначивши при цьому, що рішення суду першої інстанції є помилковим, а також прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно.

Представник Територіального Управління Державної судової адміністрації в Одеській області Яценко В.В. подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її знаходженням у відпустці.
Колегія суддів, враховуючи те, що справа до апеляційного розгляду призначена ухвалою апеляційного суду 15.05.2024 року та в штаті ТУ ДСА наявні інші спеціалісти, визначила клопотання необґрунтованим.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області Матвєєв А.В. надав заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Одеської обласної ради від 18.08.2017 № 465-VII затверджено список присяжних для місцевих загальних судів, розташованих на території Одеської області. Відповідно до додатку № 5 до рішення обласної ради ОСОБА_1 включена до списку присяжних засідателів Суворовського районного суду м. Одеса.
На підставі вказаного рішення обласної ради від 18.08.2017р. №465-VII, ОСОБА_1 було видано посвідчення присяжного серії ОДП № 000099, дійсне до 18.08.2020 року та продовжено по 22.07.2023 року.
Згідно з довідками про виконання/невиконання присяжними обов`язків у суді ОСОБА_1 була залучена до виконання обов`язків присяжного у Суворовському районному суді м. Одеси.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів».
Частиною першою статті 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя.
Відповідно до частини першої статті 67 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд залучає присяжних до здійснення правосуддя у порядку черговості на строк не більше одного місяця на рік, крім випадків, коли продовження цього строку зумовлено необхідністю закінчити розгляд справи, розпочатий за їхньою участю.
Стаття 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає гарантії прав присяжних, відповідно до змісту якої присяжним за час виконання ними обов`язків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Присяжним відшкодовуються витрати на проїзд і наймання житла, а також виплачуються добові. Зазначені виплати здійснюються за рахунок коштів бюджетної програми на здійснення правосуддя територіальними управліннями Державної судової адміністрації України за рахунок коштів Державного бюджету України.
За присяжними на час виконання ними обов`язків у суді за місцем основної роботи зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом. Час виконання присяжним обов`язків у суді зараховується до всіх видів трудового стажу. Звільнення присяжного з роботи або переведення на іншу роботу без його згоди під час виконання ним обов`язків у суді не допускається.
На присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя. За обґрунтованим клопотанням присяжного заходи безпеки щодо нього можуть уживатися і після закінчення виконання цих обов`язків.
Процедуру нарахування, виплати винагороди та відшкодування витрат, виплати добових присяжному відповідно до статті 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає Порядок виплати винагороди та відшкодування витрат, виплати добових присяжному за час виконання ним обов`язків у суді, затверджений Наказом Державної судової адміністрації України від 05.10.2016 № 198 (далі – Порядок № 198).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 198 присяжному за час виконання ним обов`язків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду (із застосуванням відповідного регіонального коефіцієнту) з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судами адміністративної юрисдикції розглядалися позови ОСОБА_1 до ТУ ДСА України в Одеській області стосовно, зокрема, неподання звітів до фіскальних органів про суми нарахованого заробітку/винагороди і єдиного соціального внеску на застраховану особу (справи №420/1059/20, №420/10723/21).
Під час розгляду цих справ територіальним управлінням ДСА України в Одеській області наголошувалося на відсутності трудових правовідносин з позивачем.

У постанові № 420/1059/20 від 22 грудня 2022 року Верховний Суд сформував правовий висновок:
«37. Щодо вимог позивача по обов`язку відповідача надати до фіскального органу звіти про суми нарахованої винагороди і єдиного соціального внеску на застраховану особу, то судами встановлено, що відповідачем до податкового органу були подані податкові розрахунки (форма 1-ДФ), в яких зазначений ідентифікаційний код позивача (2055802266) за періоди 4 квартал 2017 року, 2 квартал 2018 року, 3 квартал 2018 року, 4 квартал 2018 року, 1 квартал 2019 року, 2 квартал 2019 року, 3 квартал 2019 року, 4 квартал 2019 року, 1 квартал 2019 року, 2 квартал 2020 року, 3 квартал 2020 року.
38. Відповідно до витягів з податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (виплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманих податків, в графі «прийняття на роботу та звільнення з роботи» - відсутні будь-які дати, а в графі «ознака доходу» - зазначено код 127 (інші доходи). Зазначене вказує на те, що між позивачем та відповідачем відсутні трудові відносини, а виплачений позивачу дохід - не є «заробітною платою», а є «погодинною винагородою».
39. Крім того, аналіз положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якими визначено питання статусу присяжного, дає підстави для висновку, що виконання роботи присяжного у суді фактично є обов`язком громадянина, залученого до здійснення правосуддя.
40. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
41. Отже, виконання обов`язків присяжного не є працею за наймом на умовах трудового договору в розумінні приписів цього Закону. Відповідно, присяжний, який виконує свій обов`язок у суді, не відноситься до зайнятого населення, визначеного частиною першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення».
42. Отже, є правильним висновок судів попередніх інстанцій, що між позивачем та відповідачем відсутні трудові відносини.»

Отже, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо пріоритетності висновків Верховного Суду в з`ясованих обставинах, а таким чином, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту, дійсної дати перебування у трудових відносинах з 18.08.2017 року та зобов`язання відповідача внести виправлення в дату початку трудових відносин з дати 01.10.2017 року на дату - 18.08.2017 року та зобов`язання відповідача надати копії виправлених дат трудового договору до ГУ ДПС в Одеській області та до ГУ ПФУ в Одеській області, оскільки між ОСОБА_1 та ТУ Державної судової адміністрації в Одеській області відсутні трудові відносини.

Щодо оскаржених ухвал

Ухвалою Приморського районного суду від 23 травня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів – оригіналів первинних документів суворої звітності, задоволено частково. Витребувано із Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області: належним чином завірену розрахунково-платіжну відомість на присяжну ОСОБА_1 ; належним чином завірену копію особової картки форми П-2. У задоволені решти вимог відмовлено.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності з приписами ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.
Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 5 ст. 95 ЦПК України).

Відтак, враховуючи те, що приписи чинного ЦПК України не містять вимог щодо обов`язкового залучення доказів лише в оригіналі, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви в частині витребування оригіналів документів, що не призвело до невірного вирішення справи.

Крім того, на виконання ухвали суду із Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області надійшли розрахунково-платіжні відомості присяжної Суворовського районного суду м. Одеси Ярошик Валентини Василівни за період жовтень 2017 року – травень 2023 року на 10 аркушах. Стосовно надання належним чином завіреної копії особової картки форми П-2, повідомлено, що Типова форма первинної облікової документації № П-2 «Особова картка працівника», була затверджена 25 грудня 2009 року об`єднаним -наказом Держкомстату та Міністерства Оборони України №495/656. Форма № П-2 Стандартна і використовується більшістю роботодавців з метою подальшого вдосконалення державних статистичних спостережень підприємств, установ, організацій щодо обліку особового складу.
Враховуючи те, що присяжні не перебувають у трудових відносинах із судами, територіальним управлінням ДСА України в Одеській області, ведення особової картки форми П-2 на присяжну Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 не створювалась.

Ухвалою суду від 17.07.2023 у задоволені клопотання ОСОБА_1 про призначення судової експертизи відмовлено.
Постановляючи оскаржену ухвалу, місцевий суд виходив з того, що економічна експертиза – це документальне підтвердження (дослідження) закономірностей утворення, відображення в регістрах бухгалтерського обліку, та у звітності інформації щодо показників господарської діяльності підприємств; дослідження правильності і повноти формування доходів, витрат і результатів діяльності, формування активів, зобов`язань та власного капіталу, банкрутства та ліквідації підприємств, орендних відносин, наявності та розміру понесених збитків, оподаткування, включаючи трансфертне ціноутворення, кредитування та здійснення інших фінансових операцій, пов`язаних з рухом грошових коштів.
Предметом економічних експертиз є фактичні дані (інформація) про допущені правопорушення економічного характеру: зловживання у веденні бухгалтерського обліку і контролю, в організації виробництва, розподілу продукції; порушення методики і нормативів при плануванні, фінансуванні й кредитуванні господарської діяльності; заподіяння підприємницькій діяльності матеріальної шкоди або перешкоджання своєчасному виявленню фактів, які призводять до неефективності, збитковості виробництва, порушення у сфері оподаткування та трансфертного ціноутворення.
Об`єктами дослідження судової економічної експертизи є первинні документи, що підтверджують здійснення господарської операції та містять основну інформацію про неї, регістри бухгалтерського обліку, що містять у систематизованому вигляді інформацію про ті чи інші об`єкти обліку, дані про формування об`єкта оподаткування та визначення суми податків та зборів, що підлягають сплаті до бюджету, фінансова звітність включаючи описи застосовуваних облікових політик, податкова звітність, інші документи, що містять достовірну інформацію, яка стосується предмету дослідження.

Беручи до уваги зміст позовних вимог, предмет доказування, надані докази, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем жодним чином не обґрунтовано, що у правовідносинах, з приводу яких подано позов, з метою з`ясування обставин справи є потреба спеціальних знань в галузі економічної науки, тобто у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»)

Щодо заяви про постановлення окремої ухвали
Згідно з частиною першою статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлення під час розгляду справи порушень норм матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Враховуючи, що апеляційний суд у процесі перегляду цієї справи не встановив порушень, які б слугували достатньою підставою для постановлення окремої ухвали у відповідності до ст. 262 ЦПК України, а вказані позивачем обставини не знайшли свого підтвердження та є припущеннями, то заява ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали задоволенню не підлягає.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду Одеської області від 15 січня 2024 року, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 23 травня 2023 року, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 17 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05.08.2024 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко