Справа № 991/7496/24
Провадження 1-кс/991/7528/24

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року                                                                 м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) згідно заяви про вчинення злочину від 30.07.2024,
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, у якій ОСОБА_2 просить зобов`язати службову особу НАБУ, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести відомості про кримінальне правопорушення згідно заяви про злочин від 30.07.2024 і розпочати за цією заявою досудове розслідування у формі досудового слідства. 
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф № 1, ст. 303-308 цього Кодексу.
Пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Частиною 2 ст. 33-1 КПК України визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
Так, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України (ч. 1 ст. 33-1 КПК України).
Згідно з приміткою до ст. 45 КК України, корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1,365-2, 368-369-2 цього Кодексу.
За наведеного вбачається, що належність кримінального провадження до підсудності Вищого антикорупційного суду визначається сукупністю вимог до його предметної підсудності (умов підсудності), які встановлені ч. 1 ст. 33-1 КПК України, а саме:
- стаття кримінального закону, за якою здійснюється кримінальне провадження, належить до переліку корупційних, передбачених приміткою до ст. 45 КК України, або передбачена ч. 1 ст. 33-1 КПК України;
- наявна хоча б одна з умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, які визначають особливості суб`єктного складу та предмету таких кримінальних правопорушень.
Зі змісту та матеріалів скарги вбачається, що заявник звернувся до НАБУ із заявою про вчинення слідчими Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 368 КК України, слідчим ОСОБА_6 також ч. 2 ст. 382 КПК України. 
Так, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 382 КК України, не належать до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, а відповідно і до сфери здійснення судового контролю слідчими суддями Вищого антикорупційного суду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 33-1 КПК України.
Водночас, статті 364 та 368 КК України, відповідно до примітки до ст. 45 КК України, віднесені до корупційних кримінальних правопорушень. Однак описані ОСОБА_2 у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставини вказують на відсутність будь-якої з умов, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, зокрема вчинення кримінального правопорушення особою, зазначеною в пункті першому; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди у розмірі, визначеному в пункті другому; вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369, ч. 1 ст. 369-2 КК України, щодо службової особи, визначеної у ч. 4 ст. 18 КК України або у пункті 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.
Статтею 1 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» встановлено, що Вищий антикорупційний суд: здійснює правосуддя як суд першої та апеляційної інстанцій у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до його юрисдикції (підсудності) процесуальним законом.
Правила підсудності судових справ, встановлені процесуальним законодавством з урахуванням сукупності юридичних ознак судової справи. На підставі цих ознак нормами КПК України визначено суд, який вправі і зобов`язаний розглянути справу і вирішити її по суті.
Завдяки правилам про підсудність насамперед реалізується право на розгляд і вирішення справи компетентним судом.
З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що кримінальні правопорушення, відомості про які заявник просить внести до ЄРДР, не віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду, відтак у слідчого судді відсутні повноваження на здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час розгляду поданої ОСОБА_2 скарги.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 304 КПК України встановлено, що скарга повертається, якщо не підлягає розгляду в цьому суді.
Крім того, варто зазначити, що заявником до матеріалів скарги долучено документ із назвою: «Заява про кримінальне правопорушення», що датований 30.07.2024, та зазначеними в заяві додатками - копіями постанови про закриття кримінального провадження від 31.08.2021; постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 09.12.2021, ухвали від 08.02.2024, ухвали від 10.06.2024.
Водночас до скарги не додано будь-яких доказів, що свідчили б про звернення ОСОБА_2 із такою заявою до НАБУ, зокрема не підтверджено її скерування в будь-який із передбачених способів: засобами поштового зв`язку/з використанням електронної пошти/подання особисто, та відповідно отримання такої заяви уповноваженими особами НАБУ.
Наведене унеможливлює слідчого суддю під час вирішення питання про відкриття провадження за поданою скаргою з`ясувати чи мала місце бездіяльність детектива, що підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України (ч. 4 ст. 304 КПК України) та чи дотримано заявником строк, протягом якого може бути оскаржено до слідчого судді бездіяльність детектива (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України).
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні підстави для повернення скарги особі, яка її подала.
Керуючись ст. 33, 33-1, 216, 303-306, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом зі скаргою та доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_1