У Х В А Л А
25 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 650/1114/23
провадження № 61-12149ск24
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
розглянувши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від                   07 березня 2024 року та постанови Херсонського апеляційного суду 
від 23 липня 2024 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Головне управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,
ВСТАНОВИВ:
21 серпня 2024 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 березня 2024 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 23 липня 2024 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.
Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2024 року касаційну 
скаргу Головного управління Державної міграційної служби України 
в Дніпропетровській області на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 березня 2024 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 23 липня 2024 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно сплатити судовий збір.
19 вересня 2024 року заявник через підсистему «Електронний Суд» направив до Верховного Суду клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.
В обґрунтування клопотання вказав про неможливість сплатити судовий збір, посилаючись на те, що на їх адресу від Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області надійшов лист-повідомлення про безспірне стягнення судових витрат із сплати судового збору за виконавчим листом Дніпропетровського окружного адміністративного суду ввід 02 серпня 2024 року у сумі 
226 705, 15 грн. Вказане свідчить про об`єктивну неможливість сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги у цій справі.
Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про судовий збір»  враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 
(провадження № 11-336апп20), положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи).
Також, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 (провадження № 11-24апп21), в якій зазначено, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.
Передбачена статтею 8 Закону України «Про судовий збір» можливість звільнення/відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком і застосовується, як правило, у виключних випадках.
Вирішуючи клопотання про відстрочення від сплати судового збору, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначені заявником обставини не є безумовними підставами для відстрочення від сплати судового збору, оскільки заявник не надав суду касаційної інстанції доказів на підтвердження реального майнового стану заявника (докази щодо відсутності інших доходів, майна тощо), який перешкоджає заявникові виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.
Отже, відсутні підстави для задоволення клопотання про відстрочення, розстрочення, зменшення чи звільнення від сплати судового збору.
Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду 
від 09 вересня 2024 року.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. 
Керуючись статтями 127, 185, 388 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
Продовжити Головному управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного в ухвалі Верховного Суду від 09 вересня 2024 року в частині сплати судового збору, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                   В. М. Ігнатенко