ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" липня 2024 р.           Справа№ 910/17894/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Коротун О.М. 
          Суліма  В.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Новосельцева О.Р.
представників сторін:
від позивача: Чеверда О.В.;
від відповідача: Акуленко А.В.;
розглянувши матеріали апеляційної скарги у режимі відеоконференції  Державного підприємства «Гарантований покупець»
на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024
та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024
у справі №910/17894/23 (суддя Марченко О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект Енерджі Плюс»
до     Державного підприємства «Гарантований покупець»
про стягнення    2 317 668,24 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аспект Енерджі Плюс» (далі - позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом  до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - відповідач, Підприємство) про стягнення  основної заборгованості, яка утворилася у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 12.05.2020 №1434/02/20 у розмірі  2 324 192,94 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.05.2020 між позивачем та відповідпчем укладено договір, відповідно до якого виробник за «зеленим» тарифом продає електричну енергію, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та законодавства України і Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 26.04.2019 №641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 №2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).  
Сторони підписали акти купівлі-продажу електричної енергії на загальну суму 3 559 889,77 грн: від 31.10.2021 за жовтень 2021 року на суму 301 590,71 грн; від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 140 843,59 грн; від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 403 153,24 грн; від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму 365 924,89 грн; від 31.05.2022 за травень 2022 року на суму 582 544,96 грн; від 30.06.2022 за червень 2022 року на суму 663 108,49 грн; від 31.07.2022 за липень 2022 року на суму 593 103,34 грн; від 31.08.2022 за серпень 2022 року на суму 509 620,58 грн.
Позивач зазначив, що відповідачем частково оплачено поставлену електричну енергію у сумі 1 235 696,83 грн і станом на 21.11.2023 (дата підписання позовної заяви) у відповідача наявна заборгованість за договором у сумі 2 324 192,94 грн.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказував, що є   хибним  твердження позивача про те, що  наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 №206 «Про розрахунки з виробниками за «зеленим» тарифом»  (далі - Наказ №206) жодним чином не обмежує право Товариства на отримання повної вартості поставленої електричної енергії, адже на час дії особливого стану в країні слід керуватись саме спеціальним нормативним регулюванням, який стосується спірних правовідносин, що не йде всупереч умовам договору, а лише доповнює його на визначений період (воєнний стан).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 позов задоволено частково. 
Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект Енерджі Плюс» 2 316  266,51 грн  основної заборгованості та 34  744,00 грн судового збору.
Закрито провадження у справі №910/17894/23 в частині стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект Енерджі Плюс» 1 181,83 грн основної заборгованості за договором від 12.05.2020 №1434/02/20.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що на момент подання позовної заяви (21.11.2023) Товариством заявлено до стягнення 2 324 192,94 грн. Підприємство 15.01.2024 подало суду клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 6     524,70 грн основної заборгованості у зв`язку з її сплатою Підприємством, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.12.2023 №332496.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 закрито провадження у справі в частині стягнення з Підприємства на користь Товариства 6 524,70 грн основної заборгованості за договором.
Крім того, судом встановлено, що 26.10.2023 Підприємством сплачено 219,90 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №319927, тобто до звернення позивача до суду з даним позовом, а 30.11.2023 - 195,67 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №326646, тобто після відкриття провадження у справі (28.11.2023).
Відповідач 11.03.2024 подав суду клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення 986,16 грн основної заборгованості, яка була сплачена платіжною інструкцією від 21.02.2024 №348707.
Отже, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 1 181,83 грн основної заборгованості підлягає закриттю, стягненню з Підприємства підлягає 2 316 266,51 грн основної заборгованості, а у стягненні з відповідача 219,90 грн основної заборгованості слід відмовити.
Стосовно посилань Підприємства на Накази №140 і №206, суд першої інстанції зазначив, що постановою НКРЕКП від 09.09.2022 №1117, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованим покупцем, зокрема, у жовтні 2021 року та у лютому-червні 2022 року, постановою НКРЕКП від 20.09.2022 №1190 - у липні 2022 року, а постановою НКРЕКП від 14.03.2023 №473 - у серпні 2022 року.
Оскільки Наказ №140 був чинний до 05.07.2022 відповідно, станом на дату настання строку оплати за спірні періоди він втратив чинність.
У свою чергу, суд зазначив, що Наказ №206, як і попередній наказ, жодним чином не обмежує право позивача на отримання повної вартості проданої енергії, встановленої укладеним сторонами у справі договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку. Даним наказом лише обмежено розмір виплат, які передбачені пунктом 10.1 Порядку, проте Наказ №206 не обмежує розмір виплат, які підлягають перерахуванню продавцям енергії за «зеленим тарифом» у здійсненні ними остаточних розрахунків відповідно до пункту 10.4 Порядку.
Щодо доводів відповідача стосовно настання форс-мажорних обставин, суд вказав, що  наявність останніх не звільняє сторону договору від обов`язку належного виконання умов договору, проте може бути підставою для звільнення сторони від відповідальності за неналежне виконання умов договору у разі доведення такою стороною, що невчасне виконання умов договору сталося не з її вини. Проте, відповідач не підтвердив настання форс-мажорних обставин для нього у конкретному договірному зобов`язанні.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 стягнуто з Державного підприємства №Гарантований покупець» на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект Енержі Плюс» 20 (двадцять) тисяч  грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням та додатковим рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 скасувати в частині задоволених вимог та прийняти в цій частині нове рішення  про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
Також апелянт вказує, що договірні зобов`язання сторін за період 2022 року виникли в умовах дії воєнного стану, а тому здійснюються відповідачем з урахуванням положень наказів Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 «Про розрахунки на ринку електричної енергії» та  № 206 від 15.06.2022  «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом».  На думку апелянта, проведення гарантованим покупцем розрахунків з виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії на період воєнного стану в України, які мають договірні відносини з гарантованим покупцем, а тому числі з позивачем, з урахуванням показників, визначених наказами Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022, №206 від 15.06.2022 є належним виконанням умов договору.
Апелянт вважає, що він не порушив умови договору, здійснив розрахунки з позивачем належним чином, з урахуванням регуляторних актів щодо обсягу оплати електричної енергії, поставної у спірний період. Разом з цим, апелянт зазначає, що позивачем не доведено порушення ДП «Гарантований покупець» встановленого вказаними нормативно-правовими актами порядку розрахунків, які регулюють діяльність на ринку відновлювальної електроенергетики.
Також, на думку скаржника, є неспроможним посилання суду на ненадання доказів наявності грошових коштів на банківському рахунку гарантованого покупця, оскільки у наказі Міненерго №206 відсутні відповідні вимоги, а розподіл коштів здійснюється незалежно від того чи надав гарантований покупець докази наявності коштів на його рахунку, чи ні. При цьому, суд не встановив порушення відповідачем умов і порядку розподілу коштів.
Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції, не застосувавши накази Міненерго від 28.03.2022 №140 та від 15.06.2022 №206 до спірних правовідносин, порушив ст.ст.13, 86, ч.5 ст.236, п.п.3,6 ч.4 ст. 238 ГПК України.
Стосовно настання форс-мажорних обставин, апелянт посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким  засвідчено наявність форс-мажорних обставин, як таких, що впливають на виконання зобов`язань суб`єктами господарювання з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення та підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.2022 є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності за договором. Апелянт зазначає, що про настання таких обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) повідомляв усіх своїх контрагентів, у тому числі позивача на своєму офіційному веб-сайті в мережі Інтернет та вважає, за таких умов, з урахуванням ситуації, в якій опинилася держава, зважаючи на важливість гарантованого покупця для економіки України, беручи до уваги соціальну спрямованість його діяльності, особливо в період дії режиму воєнного стану, вбачається настання непереборної сили, що унеможливлює стягнення з відповідача боргу у судовому порядку, проте вказаних обставин суд першої інстанції не взяв до уваги та необґрунтовано стягнув з гарантованого покупця борг у розмірі 2  316  266,51 грн.
Крім того, не погоджуючись з прийнятим  додатковим рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" в апеляційній скарзі просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування зазначених вимог апелянт посилається на те, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є надмірно великою в порівнянні з фактично наданими адвокатськими послугами, а також представником позивача не надано розрахунку погодинної вартості правової допомоги та витрачений адвокатом час. 
Крім того, апелянт вказує на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів оплати адвокату грошових коштів за надання правової допомоги у даній справі, а саме з наданих представником позивача платіжних інструкцій № 851 від 20.11.2023 та № 924 від 06.03.2024 неможливо ідентифікувати договір за яким відбувалась сплата за послуги, також грошові кошти перераховано на рахунок, який призначено для здійснення підприємницької діяльності, а не на рахунок само зайнятої особи - адвоката.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу позивача

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 25.04.2024, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без  їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. 
Позивач вважає, що накази Міністерства енергетики України № 140 від 28 березня 2022 року «Про розрахунки на ринку електричної енергії» та  № 206 від 15 червня 2022 року «Про розрахунок з виробниками за зеленим тарифом»  не є підставою для гарантованого покупця не виконувати грошове зобов`язання, передбачене умовами договору та жодним чином не обмежують право позивача на отримання оплати повної вартості проданої електричної енергії відповідно до укладеного сторонами у справі договору, а також не змінюють терміни виконання грошових зобов`язань за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку.
Крім того, позивач вказує, що форс-мажорні обставини відсутні у даному конкретному випадку за договором. Апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності форс-мажорних обставин. Водночас, позивач зазначає, що загальний лист ТПП України від 28.02.202 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин, його видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.
Також позивач вважає, що відповідачем не доведено не співмірності розміру витрат позивача на оплату послуг адвоката, пов`язаних з розглядом даної справи. Натомість, адвокатом надані всі необхідні документи, які підтверджують здійснення відповідних витрат на надану  професійну правничу допомогу.
  
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи №910/17894/23 між суддями від 01.04.2024 для розгляду апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 відмовлено Державному підприємству «Гарантований покупець» у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі №910/17894/23 залишено без руху. Запропоновано Державному підприємству "Гарантований покупець" протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки, а саме, надати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 52  116,00 грн. 
11.04.2024 Державним підприємством "Гарантований покупець" подана заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжна інструкція № 322 від 10.04.2024 з доказами сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в межах справи № 910/17894/23 у розмірі 52  116,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024    відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі №910/17894/23 та призначений розгляд справи на 27.05.2024.
24.05.2024 від ДП «Гарантований покупець» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 910/4439/23, оскільки за усіма ознаками тотожності справа № 910/4439/23 є подібною справі, що розглядається №910/17894/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2024    апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі №910/17894/23 зупинено до закінчення розгляду об`єданою палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/4439/23.
25.06.2024 від ТОВ «Аспект Енерджі Плюс» надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №910/17894/23 у зв?язку з усуненням обставин, що раніше зумовили його зупинення. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 апеляційне провадження у справі №910/17894/23 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 поновлено та розгляд апеляційної скарги призначено на 29.07.2024.  Зобов`язано учасників справи надати письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду у складі об?єднаної палати Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 29.07.2024 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив задовольнити апеляційну скаргу, оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених вимог та прийняти в цій частині нове рішення  про відмову в задоволенні позовних вимог, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
Представник позивача у судовому засіданні 29.07.2024 у режимі відеоконференції заперечувала проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просила її відхилити, а оскаржуване рішення та додаткове рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 12.05.2020 ТОВ «Аспект Енерджі Плюс» (продавець за «зеленим» тарифом) та ДП «Гарантований покупець» (гарантований покупець) уклали договір (з урахуванням додаткової угоди від 16.02.2021 №536/01/21 до договору).
Відповідно до п.1.1 договору продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язаний купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та законодавства України, у тому числі Порядку або Порядку продажу електричної енергії споживачами.
Згідно з п.1.2 договору гарантований покупець зобов`язується надавати, а продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується отримувати частку відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця та здійснювати її оплату згідно з умовами договору та законодавства України, у тому числі Порядку або Порядку продажу електричної енергії споживачами.
Пунктом 2.2. договору передбачено, що купівля-продаж електричної енергії за договором здійснюється за умови членства продавця за «зеленим» тарифом у балансуючій групі гарантованого покупця.
Продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за «зеленим» тарифом за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу (пункт 2.3 договору).
Продавець за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені НКРЕКП у національній валюті України (пункт 2.4 договору).
У пункті 3.1 договору зазначено, що обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається згідно з положеннями глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.
Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ (пункт 3.2 договору).
Відповідно до п.3.3 договору  оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за «зеленим» тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансів електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.
У випадку здійснення гарантованим покупцем оплати за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця за вироблену електричну енергію продавцем за «зеленим» тарифом понад фактичну вартість проданої за розрахунковий період (місяць) електричної енергії продавець за «зеленим» тарифом повертає на рахунок гарантованого покупця надлишково сплачені кошти протягом чотирьох робочих днів з дня отримання продавцем підписаного акта купівлі-продажу (акта коригування купівлі-продажу) за відповідний розрахунковий період (пункт 3.4 договору).
Згідно із п.4.1 договору  продавець за «зеленим» тарифом має право вимагати від гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 договору .
Пунктом 4.5 договору передбачено, що гарантований покупець зобов`язаний: купувати у продавця за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за «зеленим» тарифом електричну енергію; розраховувати розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії продавця за «зеленим» тарифом згідно з главою 9 Порядку.
У пункті  7.4 договору зазначено, що якщо продавець за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та Регулятором уже встановлено йому «зелений» тариф і продавець за «зеленим» тарифом має укладений з оператором системи передачі договір про врегулювання небалансів, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (до 01.01.2030).
Відповідно до пункту 8.1. Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для здійснення купівлі-продажу електричної енергії продавець повинен стати учасником ринку електричної енергії, укласти з гарантованим покупцем двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом або за аукціонною ціною, типові форми яких затверджені Регулятором, вступити на підставі цього договору до балансуючої групи гарантованого покупця, про що продавець зобов`язаний повідомити ОСР, на території ліцензованої діяльності якого знаходиться, та здійснювати операції з купівлі та продажу електричної енергії лише із Гарантованим покупцем.
Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3115 «Про видачу ліцензії з виробництва електричної енергії ТЗОВ «Аспект Енерджі Плюс», видано позивачу ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії згідно із додатком.
Згідно з пунктом 8.3 Порядку фактичний обсяг відпущеної/спожитої продавцем електричної енергії визначається в кожному розрахунковому місяці, щодо якого здійснюється оплата відповідно до договору.
Розділом 10 Порядку врегульовано розрахунок платежів та порядок їх здійснення між гарантованим покупцем та продавцями.
Відповідно    до пунктів 10.1 - 10.4 Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
З урахуванням положень глав 7 та 8 цього Порядку гарантований покупець протягом двох робочих днів з дня отримання сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії від адміністратора комерційного обліку здійснює розрахунок вартості електричної енергії, за яку здійснюється оплата продавцю за розрахунковий місяць, та направляє йому акт купівлі-продажу в електронному вигляді, підписаний зі своєї сторони КЕП уповноваженої особи, на електронну адресу.
Після отримання від гарантованого покупця на електронну адресу акта купівлі-продажу продавець надає у триденний строк з дати отримання актів купівлі-продажу гарантованому покупцю два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони.
Гарантований покупець у п`ятиденний строк з дати отримання актів купівлі-продажу підписує їх зі своєї сторони та надсилає продавцю один примірник поштою.
Після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, Гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.
У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.
Судом встановлено, що на виконання умов договору та вимог Порядку, між уповноваженими представниками сторін було підписано та скріплено їх печатками відповідні акти купівлі-продажу електроенергії на загальну суму 3 559 889,80 грн за такі періоди:
- за жовтень 2021 року: акт від 31.10.2021 на суму 301 590,71 грн,
- за лютий 2022 року: акт від 28.02.2022 на суму 140 843,59 грн;
- за березень 2022 року: акт від 31.03.2022 на суму 403 153,24 грн;
- за квітень 2022 року: акт від 30.04.2022 на суму 365 924,89 грн,
- за травень 2022 року: акт від 31.05.2022 на суму 582 544,96 грн;
- за червень 2022 року: акт від 30.06.2022 на суму 663 108,49 грн;
- за липень 2022 року: акт від 31.07.2022 на суму 593 103,34 грн;
- за серпень 2022 року: акт від 31.08.2022 на суму 509 620,58 грн.
Постановою НКРЕКП від 09.09.2022 №1117, яка оприлюднена на офіційному веб-сайті Регулятора 12.09.2022, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованим покупцем, зокрема, у жовтні 2021 року та у лютому-червні 2022 року.
Останнім днем оплати гарантованим покупцем  електричної енергії, відпущеної ТОВ «Аспект Енерджі Плюс»  за жовтень 2021 року та лютий - червень 2022 року, є 15.09.2022.
Постановою НКРЕКП від 20.09.2022 №1190, яка оприлюднена на офіційному вебсайті Регулятора 21.09.2022, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованим покупцем у липні 2022 року.
Останнім днем оплати гарантованим покупцем  електричної енергії, відпущеної позивачем у липні 2022 року, є 26.09.2022.
Постановою НКРЕКП від 14.03.2023 №473, яка оприлюднена на офіційному вебсайті Регулятора 15.03.2023, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованим покупцем у серпні 2022 року.
Останнім днем оплати гарантованим покупцем  електричної енергії, відпущеної позивачем у серпні 2022 року, є 21.03.2023.
Відповідачем було здійснено часткову оплату електроенергії, поставленої у спірний період у сумі 1 235 696,83 грн, що підтверджується банківськими виписками з особового рахунку позивача.
Крім того, гарантованим покупцем  було сплачено 6 940,27 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 28.12.2023 №332496 на суму 6 524,70 грн, від 26.10.2023 №319927 на суму    219,90 грн, від 30.11.2023 №326646 на суму 195,67 грн і від 21.02.2024 №348707 на суму 986,16 грн.
З огляду на викладене, Товариство звернулося до суду із зазначеним позовом про примусове стягнення з відповідача заборгованості за неоплачену частину відпущеної йому електроенергії в жовтні 2021 року та протягом лютого-серпня 2022 року у загальному розмірі 2 324 192,94 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Статтею 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, до яких належать, зокрема: забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії; виконання функцій постачальника універсальних послуг; виконання функцій постачальника «останньої надії»; надання послуг із забезпечення розвитку генеруючих потужностей; підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії. Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються на гарантованого покупця, постачальників універсальних послуг, оператора системи передачі на строк застосування «зеленого» тарифу, строк дії підтримки виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку. Для забезпечення загальносуспільних інтересів відповідно до частини третьої цієї статті Кабінет Міністрів України може покладати на учасників ринку інші спеціальні обов`язки з дотриманням норм цієї статті.
Частинами 2 та 3 ст. 65 цього ж Закону передбачено, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зеленим» тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленого» тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Гарантований покупець зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлена потужність яких не перевищує 150 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими споживачами.
Купівля-продаж такої електричної енергії за «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено «зелений» тариф, та гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом затверджується Регулятором.
Договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом укладається між гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на весь строк дії «зеленого» тарифу.
Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 ст. 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 30 Закону України «Про ринок електричної енергії» виробники мають право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.
Порядок і строки розрахунків за договорами купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом регулюються Порядком №641 від 26.04.2019.
Відповідно до п. 10.1 Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку (АКО), підписаної кваліфікованим електронним підписом (КЕП), за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до п. п. 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.
Згідно з п. 10.4 Порядку після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.
У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.
Джерелом коштів, якими гарантований покупець здійснює оплати виробникам електричної енергії за «зеленим» тарифом, є кошти, які ОСП (НЕК "Укренерго") сплачує гарантованому покупцю за послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць. Зазначений механізм розрахунку відображений в главі 12 Порядку № 641.
Так, у пункті 12.5 Порядку № 641 вказується, що ОСП протягом двох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої Гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем із забезпеченням йому 100 % оплати фактично наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць відповідно до розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затвердженої Регулятором, з урахуванням попередньо сплачених авансових платежів.
Тобто, за загальним правилом, гарантований покупець здійснює оплати виробникам електричної енергії за "зеленим" тарифом, в тому числі й позивачу, в 3 етапи, попередньо отримавши кошти від ОСП (НЕК "Укренерго"):
- до 15 числа розрахункового місяця (абз. 1 пункту 10.1 Порядку №641),
- до 25 числа розрахункового місяця (абз. 2 пункту 10.1 Порядку №641),
- протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці (пункту 10.4 Порядку № 641).
У пункті 3.3 договору міститься відсильна норма, відповідно до якої вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку № 641.
Отже,  строк остаточного розрахунку  за електричну енергію відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги Комісією) з посиланням на пункт 10.4 Порядку № 641.
Відповідно до частини першої  статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).                                                  
Як вбачається з матеріалів справи, в рамках виконання договору мало місце постачання позивачем електричної енергії відповідачу у жовтні 2021 та у період з лютого 2022 по липень 2022, яке супроводжувалось підписанням щомісячних актів купівлі-продажу електроенергії.
На виконання умов договору та вимог Порядку між уповноваженими представниками сторін було підписано та скріплено їх печатками відповідні акти купівлі-продажу електроенергії на загальну суму 3 559 889,80 грн за такі періоди:
- за жовтень 2021 року: акт від 31.10.2021 на суму 301 590,71 грн,
- за лютий 2022 року: акт від 28.02.2022 на суму 140 843,59 грн;
- за березень 2022 року: акт від 31.03.2022 на суму 403 153,24 грн;
- за квітень 2022 року: акт від 30.04.2022 на суму 365 924,89 грн,
- за травень 2022 року: акт від 31.05.2022 на суму 582 544,96 грн;
- за червень 2022 року: акт від 30.06.2022 на суму 663 108,49 грн;
- за липень 2022 року: акт від 31.07.2022 на суму 593 103,34 грн;
- за серпень 2022 року: акт від 31.08.2022 на суму 509 620,58 грн.
Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін без жодних зауважень чи заперечень.
          Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань з продажу електроенергії у жовтні 2021 року та протягом лютого-серпня 2022 року (спірний у даній справі період) свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення Товариством умов договору.
Водночас, як вірно встановлено місцевим господарським судом, НКРЕКП постановами від  09.09.2022 №1117 (оприлюднено 12.09.2022), від 20.09.2022 №1190 (оприлюднено 21.09.2022) та від 14.03.2023 №473 (оприлюднено 15.03.2023)  затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за «зеленим» тарифом, наданої Державному підприємству «Гарантований покупець» у жовтні 2021 року та протягом лютого-серпня 2022 року. 
Відтак, відповідач був зобов`язаний провести з позивачем остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у жовтні 2021 року та лютому-червні 2022 року у строк - 15.09.2022; у липні 2022 року - 26.09.2022; у серпні 2022 року - 21.03.2023.
Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було здійснено лише часткову оплату відпущеної електроенергії за вказані періоди, а саме: 
- за жовтень 2021 року відпущено на суму 301  590,71 грн, сплачено на суму 271  520,66 грн;
-  за лютий 2022 року відпущено на суму 140  843,59 грн, сплачено на суму 126  124,84 грн;
- за березень 2022 року відпущено на суму 403  153,24 грн, сплачено на суму 58  764,89 грн;
-  за квітень 2022 року відпущено на суму 365  924,891 грн, сплачено на суму 180  640,70 грн;
- за травень 2022 року відпущено на суму 582  544,96 грн, сплачено на суму 84  913,58 грн;
- за червень 2022 року відпущено на суму 663  108,49 грн, сплачено на суму 140  384,30 грн;
- за липень 2022 року відпущено на суму 593  103,34 грн, сплачено на суму 162  919,01 грн;
- за серпень 2022 року відпущено на суму 509  620,58 грн, сплачено на суму 210  428,85 грн.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань з оплати отриманої у жовтні 2021 року та протягом лютого-серпня 2022 року електричної енергії за гарантованим покупцем виникла заборгованість у загальному розмірі    2  324  192,94 грн.
Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції, що відповідач лише частково виконав взяті на себе зобов`язання за договором, сплативши вартість електроенергії частково, у зв`язку з чим, на час звернення до суду першої інстанції з позовом у останнього виникла заборгованість за договором у сумі 2  324  192,94 грн, яка підтверджена належними та допустимими доказами та не спростована відповідачем.
Крім того, суд першої інстанції вірно закрив провадження у справі №910/17894/23 в частині стягнення з ДП «Гарантований покупець» на користь ТОВ «Аспект Енерджі Плюс» 1 181,83 грн основної заборгованості за договором від 12.05.2020 №1434/02/20, у зв`язку з її погашенням після відкриття провадження у справі (28.11.2023) та відмовив у стягненні з відповідача основної заборгованості  у розмірі 219,90 грн, оскільки вона сплачена відповідачем 26.10.2023 платіжною інструкцією №319927, тобто до звернення позивача до суду з даним позовом.
З огляду на викладене,  стягненню з відповідача  підлягала сума основної заборгованості  у розмірі 2 316 266,51 грн.
Стосовно посилань відповідача, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не враховано положення наказів Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022 «Про розрахунки на ринку електричної енергії» та №206 від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом», колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів  наголошує на тому, що при вирішенні питання розміру коштів, що підлягають сплаті за поставлену електричну енергії у лютому-липні 2022 року, слід керуватись нормативно-правовим актами, які встановлювали та встановлюють регуляторні механізми щодо розміру розподілу грошових коштів у ці періоди.
Відповідно до частини восьмої  статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії"  у разі введення особливого періоду електроенергетичні підприємства діють згідно із  Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"  і нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, які регулюють функціонування електроенергетики в умовах особливого періоду.
Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі є Міністерство енергетики України [пункт 1 Положення про Міністерство енергетики України, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 507  (далі - Положення №507)].
Згідно із  статтею 1 Закону України "Про оборону України"  визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до приписів частини другої  статті 11 Закону України «Про функціонування паливно енергетичного комплексу в особливий період»  забезпечення функціонування паливно-енергетичного комплексу, в особливий період покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у паливно-енергетичному комплексі.
Колегія суддів  враховує, що згідно з  Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні"  в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та станом на момент розгляду даної справи діє воєнний стан.
У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, з урахуванням вимог частини восьмої  статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", Міністерством енергетики України в межах повноважень, передбачених пунктом 8 Положення № 507, видано накази від 28.03.2022 № 140, який був чинний до 05.07.2022 (втратив чинність на підставі наказу від 05.07.2022    № 221) та № 206 від 15.06.2022 № 206 (втратив чинність на підставі наказу від 01.04.2024 № 136). Накази Міністерства енергетики України від 28.03.2022 № 140 та  від 15.06.2022 № 206  зареєстровані в Міністерстві юстиції України і є нормативно-правовими актами.
Як вбачається із нормативно-правового регулювання, яким керується гарантований покупець при розрахунках, в тому числі, з позивачем, враховуючи пункт 8 Положення № 507, Накази № 140 та № 206 є обов`язковими для виконання.
Крім того, позивач та відповідач при укладенні договору погодили, що гарантований покупець зобов`язаний здійснювати оплату електричної енергії відповідно до умов договору та законодавства України (пункт 1.1 договору), а також, що сторони керуються положеннями законодавства при виконанні договору (пункт 2.1 договору).
Так, Наказом № 140 Державне підприємство "Гарантований покупець" з дати набрання чинності цим наказом на період дії воєнного стану в Україні з коштів, що наявні на поточному рахунку та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, забезпечує перерахування коштів на сплату авансових платежів за придбану електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, виробникам електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з Державним підприємством "Гарантований покупець", із дотриманням Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 26.04.2019 № 641, та з урахуванням таких положень:
- за результатами продажу електричної енергії за перші 10 днів розрахункового місяця розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку Державного підприємства "Гарантований покупець" станом на 10 число розрахункового місяця, для виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з енергії сонячного випромінювання здійснюється відповідно до таких показників: сума, що дорівнює значенню 15 відсотків від середньозваженого розміру "зеленого" тарифу за 2021 рік (підпункт 1.1.1 наказу № 140);
- у  випадку нестачі грошових коштів для забезпечення виплати сум, передбачених підпунктом 1.1.1 - 1.1.5, наявні грошові кошти розподіляються між виробниками пропорційно до показників, зазначених у підпунктах 1.1.1 - 1.1.5 (пункт 1.2 наказу № 140);
- за результатами продажу електричної енергії за подальші 10 днів розрахункового місяця, а також за результатами розрахункового місяця, розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку Державного підприємства "Гарантований покупець" станом на 20 число (або на кінець) розрахункового місяця, здійснюється таким чином, щоб за результатами 20 днів розрахункового місяця (або за результатами розрахункового місяця) було збережено показники розрахунків передбачених підпунктами 1.1.1- 1.1.5 (пункт 1.3 наказу № 140).
Аналогічний механізм розподілу коштів після втрати чинності наказу Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 запроваджено  наказом Міністерства енергетики України № 206 від 15.06.2022  (діяв протягом періоду з 24.06.2022 до 16.04.2024).
Наказом № 206 Державне підприємство "Гарантований покупець" на період дії воєнного стану в Україні з коштів, що наявні на поточному рахунку та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, забезпечити перерахування коштів на сплату платежів за придбану електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, виробникам електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з ДП "Гарантований покупець", із дотриманням вимог Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 26.04.2019 № 641, та з урахуванням положень, викладених у пункті 2 наказу:
- установити, що за результатами продажу електричної енергії за перші 10 днів розрахункового місяця розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку ДП "Гарантований покупець" станом на 10 число розрахункового місяця, для виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з енергії сонячного випромінювання здійснюється відповідно до таких показників:
- сума, що дорівнює значенню 18 відсотків від середньозваженого розміру "зеленого" тарифу за 2021 рік (підпункт 1 пункту 2);
- у випадку наявності залишку грошових коштів, що залишився на поточному рахунку після виконання підпунктів 1-5 цього пункту 2, цей залишок розподіляється та спрямовується виробникам пропорційно розміру нарахувань для відповідного виробника, здійснених з урахуванням підпунктів 1-5 цього пункту, але не більше вартості товарної продукції розрахункового періоду, розрахованої за "зеленим" тарифом для такого виробника (підпункт 6 пункту 2);
- у випадку нестачі грошових коштів для забезпечення виплати сум, передбачених підпунктами 1-5 цього пункту, наявні грошові кошти розподіляються між виробниками пропорційно до показників, зазначених у підпунктах 1-5 пункту 2 (підпункти 7 пункту 2);
- установити, що за результатами продажу електричної енергії за подальші 10 днів розрахункового місяця, а також за результатами розрахункового місяця, розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку ДП "Гарантований покупець" станом на 20 число (або на кінець) розрахункового місяця, здійснюється таким чином, щоб за результатами 20 днів розрахункового місяця (або за результатами розрахункового місяця) було збережено показники розрахунків, передбачених підпунктами 1-5 пункту 2 цього  наказу.
У випадку наявності залишку грошових коштів, що залишився на поточному рахунку після виконання підпунктів 1-5 пункту 2 цього  наказу, цей залишок розподіляється та спрямовується виробникам відповідно до підпункту 6 пункту 2 цього  наказу  (пункт 3).
Правомірність  наказу Міністерства енергетики України від 15.06.2022 № 206 "Про розрахунки з виробниками за "зеленим" тарифом" була предметом дослідження Окружним адміністративним судом міста Києва у справі  № 640/10894/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар-Груп" до Міністерства енергетики України про визнання протиправним та скасування  наказу Міністерства енергетики України від 15.06.2022 № 206 "Про розрахунки з виробниками за "зеленим" тарифом". Рішенням адміністративного суду у цій справі від 06.12.2022 у позові відмовлено, і це рішення залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2023.
Адміністративні суди дійшли висновку про наявність повноважень та компетенції у Міністерства енергетики України щодо прийняття наказу № 206. Суди зазначили, що:
- Міненерго здійснює нормативно-правове регулювання відносин у електроенергетичному комплексі в особливий період шляхом видання наказів, які мають відповідати вимогам  Конституції  та законів України, а електроенергетичні підприємства у своїй діяльності в особливий період повинні керуватись прийнятими актами Міненерго;
- наказ від 15.06.2022 № 206 прийнятий в межах повноважень та з метою забезпечення розрахунків за електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії;
- державна реєстрація наказу відбулась відповідно до  Указу Президента України від 03.10.1992 № 493 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади",  постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 12.04.2005 № 34/5;
- відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 № 172 "Про внесення зміни до пункту 13 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади"  передбачено, що у невідкладних випадках, пов`язаних із введенням в Україні або в окремих її місцевостях воєнного стану, що потребують негайного прийняття рішення, суб`єкт нормотворення може видати відповідний нормативно-правовий акт без узгодження із суб`єктами нормотворення та/або з іншими заінтересованими органами;
- приймаючи оскаржуваний наказ Міненерго реалізувало передбачену компетенцію по регулюванню сталого функціонування підприємства паливо-енергетичного комплексу (ДП "Гарантований покупець") в особливий період, а саме: під час воєнного стану, введеного  Указом Президента України від 24.02.2022 № 64;
- регулювання порядку здійснення ДП "Гарантований покупець" протягом періоду дії воєнного стану в Україні перерахування коштів на сплату платежів за придбану електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, виробникам електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з ДП "Гарантований покупець", не відноситься до виключної компетенції Кабінету Міністрів України щодо управління ДП "Гарантований покупець", а тому підстави стверджувати про те, що видання оскаржуваного наказу є перевищенням повноважень Міненерго, є необґрунтованими.
Оцінюючи зміст наказу № 206 адміністративні суди констатували, що:
-  наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 № 206 "Про розрахунки з виробниками за "зеленим" тарифом" був виданий для стабілізації ситуації в енергетичному секторі країни в період дії воєнного стану та з метою збереження можливості для всіх без винятку генерацій здійснювати виробництво електричної енергії з альтернативних джерел в умовах значного дефіциту коштів на ринку електричної енергії;
- оскаржуваний наказ не надає необґрунтованих переваг іншим виробникам електричної енергії, реалізація якої здійснюється за "зеленим" тарифом та не передбачає поводження з особами у різний спосіб у відносно схожих ситуаціях, отже прояви дискримінації відсутні.
Відповідно до пункту 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  (право на справедливий суд) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Концепція справедливого судового розгляду також включає вимогу правової певності. Одним із аспектів правової певності є те, що сторони можуть покластися на остаточне рішення суду і діяти відповідним чином. У справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) Європейський суд з прав людини зазначив таке: "Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд справи, гарантоване пунктом 1 статі 6 Конвенції, має тлумачитися в світлі преамбули до Конвенції, яка проголошує - у відповідній частині - верховенство права як складову спільної спадщини Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який, крім іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не піддавалися сумнівам".
Виходячи з наведеного, колегія суддів  констатує  про наявність правових підстав для застосування наказів Міністерства енергетики України від 28.03.2022 № 140 та  від 15.06.2022 № 206  при вирішенні питання розміру коштів, що підлягають сплаті за поставлену електричну енергії у лютому-липні 2022 року.
В свою чергу,    ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції виходив з того, що накази № 140 та № 206 хоча і закріплюють забезпечення виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з альтернативних джерел, мінімальною оплатою, однак не звільняють відповідача від обов`язку повного розрахунку.
Слід зазначити, що метою Наказів №140 та № 206 визначено забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам та уникнення ризиків призупинення діяльності виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії в умовах воєнного стану.
Отже, Міністерство енергетики України змінило відсоткове співвідношення розподілу коштів між виробниками за "зеленим" тарифом з метою збереження можливості для всіх виробників здійснювати виробництво електричної енергії з альтернативних джерел. Обов`язок розподілу було покладено на ДП "Гарантований покупець" у залежності від коштів, що наявні на його поточному рахунку, та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.
У свою чергу, правову оцінку змісту вказаних наказів, надала об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 910/4439/23, яка у постанові від 21.06.2024 виснувала, що наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом" № 206, як і попередній наказ Міністерства енергетики України від 28.03.2022 "Про розрахунки на ринку електричної енергії" № 140 ніяким чином не обмежує право позивача як виробника електричної енергії за "зеленим" тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами в справі договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку №641.
Разом з цим, об`єднана палата наголошувала на тому, що у відносинах між гарантованим покупцем та виробниками електричної енергії за "зеленим" тарифом, які виникли    у період до введення воєнного стану в України та до прийняття Міністерством енергетики України Наказів №140 та №206, а також у правовідносинах, які виникли під час дії воєнного стану в Україні (особливого періоду у розумінні положень  статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії") строк виконання грошового зобов`язання гарантованого покупця у розмірі 100 % оплати за поставлену електричну енергію за "зеленим" тарифом визначається виключно згідно з умовами двостороннього договору та Порядку № 641, при цьому розмір коштів, що підлягають сплаті за поставлену електричну енергії, має обраховуватися з урахуванням положень, викладених у Наказах № 140 та № 206.
Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування судами різних підходів до тлумачення законодавства у подібних правовідносинах, навпаки, призводить до стану юридичної невизначеності, суперечливого застосування закону.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 11.11.1996 у справі "Кантоні проти Франції" (Cantoni v. France), від 11.04.2013 у справі "Вєренцов проти України" (Vyerentsov v. Ukraine)).
Відповідно до Висновку №20 (2017) Консультативної ради європейських суддів -    єдине застосування закону є визначальним задля принципу рівності перед законом. Окрім того, питання правових визначеності та передбачуваності є невід`ємною складовою верховенства права. У державі, яка керується принципом верховенства права, громадяни виправдано очікують, що до них будуть ставитися, як до всіх інших, та що вони можуть покладатися на попередні судові рішення в подібних справах, і таким чином громадяни можуть передбачати юридичні наслідки своїх дій чи бездіяльності; неодноразове ухвалення судових рішень, які суперечать одне одному, може створити ситуацію правової невизначеності, що спричинить зменшення довіри до судової системи, у той час, як ця довіра є важливим елементом держави, що керується принципом верховенства права.
Враховуючи наведені у постанові  Верховного Суду від 21.06.2024 висновки,    об`єднана палата погодилась з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.03.2024 у справі № 910/6185/23, від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22 щодо застосування положень частини восьмої    статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", пункту            10.4 Порядку №            641, Наказу № 206, згідно з якими положення Наказу № 206 не змінюють і не припиняють обов`язок             ДП "Гарантований покупець" здійснити своєчасний розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства та Порядку № 641.
Оскільки за висновками об`єднаної палати, положення Наказів № 140 та          № 206 не змінюють порядок та строки розрахунків за придбану електричну енергію за договором, укладеним з виробником електричної енергії за "зеленим" тарифом на час дії особливого періоду, тому для визначення строку виконання грошового зобов`язання гарантованого покупця у розмірі 100 % оплати за поставлену електричну енергію виробника за "зеленим" тарифом у період дії воєнного стану не має значення та не потребує доведення обставина наявності / відсутності на рахунках ДП "Гарантований покупець" коштів, необхідних для розрахунку з виробниками електричної енергії з альтернативних джерел, позаяк визначення строків розрахунків наведено у пункті 10.4 Порядку № 641.
Враховуючи викладене, а також встановлені судом першої інстанції  обставини щодо ненадання відповідачем розрахунків і доказів відсутності на поточному рахунку коштів, які б дозволили оплатити повну вартість отриманої продукції,            колегія суддів  приходить до висновку про відсутність підстав для тлумачення норм Наказу №206 як такого, що змінює чи припиняє обов`язок    ДП «Гарантований покупець» здійснити своєчасний розрахунок відповідно до чинного законодавства, Порядку № 641 та укладеного між сторонами договору.
Поряд з цим, колегія суддів  звертає увагу на те, що  Міністерство енергетики Наказом № 136 від 01.04.2024 року  скасувало дію Наказу № 206 від 15.06.2022 року, яким встановлювались для ДП "Гарантований покупець"                    мінімальні відсотки виплат виробникам електроенергії з ВДЕ (відновлювальні джерела електроенергії) вартості отриманої електроенергії.
Отже, наразі відсутні будь-які законодавчі обмеження щодо розміру виплат, які передбачені пунктом 10.1 Порядку № 641.
Відтак, висновки суду першої інстанції  в частині наявності у відповідача обов`язку з повного виконання грошового зобов`язання - оплати у розмірі 100 % вартості за поставлену електричну енергію за "зеленим" тарифом у період дії воєнного стану та Наказів № 140 та № 206 є обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи та приписам Наказів № 140 та    № 206.
Стосовно посилання відповідача на форс-мажорні обставини, що унеможливлює стягнення з відповідача боргу у судовому порядку, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 617 ЦК України  передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
У пункті 1 частини 1  статті 263 ЦК України  наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.
За змістом частини 2  статті 218 ГК України  підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.
Так, частина 2  статті 218 ГК України  передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі  статтями 617 ЦК України,  218 ГК України  особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 у справі № 904/6463/14 (3-216гс15)).
Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.
Відповідно до частини другої  статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»  форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Частиною 1 цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).
Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.
Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
Саме таких висновків дотримуються колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, у постанові від 09.11.2021 у справі №913/20/21, у постанові від 04.10.2022 у справі № 927/25/21.
В обґрунтування наявності форс-мажорних обставин ДП «Гарантований покупець»  посилається на введення на території України воєнного стану та  статтю 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»  і Лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.
Зокрема, відповідач звертає увагу суду, що про настання таких обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) повідомляв усіх своїх контрагентів, у тому числі позивача на своєму офіційному веб-сайті в мережі Інтернет та вважає, за таких умов,  з урахуванням ситуації, в якій опинилася держава, зважаючи на важливість Гарантованого покупця для економіки України, беручи до уваги соціальну спрямованість його діяльності, особливо в період дії режиму воєнного стану, вбачається настання непереборної сили, що унеможливлює стягнення з відповідача боргу у судовому порядку.
Колегія суддів зауважує, що факт початку дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022 внаслідок повномасштабного вторгнення росії є загальновідомим фактом та саме з цієї дати боржники можуть бути звільнені від відповідальності за порушення зобов`язань, у випадку неможливості виконання зобов`язання  саме внаслідок дії обставин форс-мажору.
У даному випадку, твердження відповідача щодо того, що він повідомляв усіх контрагентів (в тому числі і позивача) про настання форс-мажорних обставин не знайшли свого підтвердження під час дослідження доказів судом.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять сертифікату ТПП України про настання форс-мажорних обставин з 24.02.2022 саме до зобов`язань ДП «Гарантований покупець»  у спірних правовідносинах, а загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією рф проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.
Водночас, воєнний стан в Україні, у зв`язку з триваючою військовою агресією російської федерації неодноразово продовжувався та наразі триває, що є загальновідомим фактом, який в будь-якому разі так чи інакше впливає на провадження господарської діяльності суб`єктів господарювання, навіть якщо обставина введення воєнного стану не є форс-мажорною у конкретних спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на форс-мажорні обставини при виконанні останнім своїх зобов`язань є необґрунтованими. 
З огляду на викладене доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження та не спростовують висновків суду першої інстанції.
На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Крім того, відповідач не погоджуючись з прийнятим  додатковим рішенням в апеляційній скарзі просив скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів  з даного приводу зазначає наступне. 
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Колегія суддів зазначає, що зі змісту  статті 129 Господарського процесуального кодексу України  випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.
Судом встановлено, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано: договір №27 про надання правової допомоги, укладений  15.11.2023 між  ТОВ «Аспект Енержі Плюс» (клієнт) і адвокатом Чевердою Ольгою Віталіївною; додаткову угоду №1 до договору від 17.11.2023 між клієнтом і адвокатом; акт приймання-передачі наданих правових послуг від 11.03.2024 підписаний між клієнтом та адвокатом на загальну суму 40  000,00 грн, платіжні інструкції № 851 від 20.11.2023 на суму 25  000,00 грн та № 924 від 06.03.2024 на суму 15  000,00 грн;  ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1059757 від 20.11.2023. 
            Так, відповідно до п.1.1 договору №27 про надання правової допомоги, адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і розяснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів клієнта, зокрема, у судах під час здійснення, зокрема, господарського судочинства. 
Пунктом 2.1. договору клієнт надає адвокату, зокрема, такі повноваження: бути представником клієнта у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом позивачеві з питань, пов`язаних із захистом прав, у тому числі право: пред`явити від імені клієнта та у його інтересах відповідний позов (позови); брати участь у судових засіданнях; заявляти клопотання та відводи; давати усні та письмові пояснення у судах, які розглядають справу клієнта; зменшувати або збільшувати предмет та/або вартість позовних вимог; підписувати та подавати від імені клієнта та у його інтересах усі необхідні документи (серед іншого, але не виключно, заяви, позовні заяви, заперечення, замовлення, клопотання, тощо.
Згідно із пунктом 4.1 договору  оплата за надані послуги та порядок її здійснення визначається сторонами окремими додатковими угодами, які є невід`ємною частиною даного договору; такі додаткові угоди можуть бути викладені у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.
Оплата підлягає перерахуванню клієнтом на розрахунковий чи картковий рахунок адвоката (пункт 4.2).
Відповідно до п. 6.2 догоовру дія договору припиняється через один рік з дня його укладення.
17.11.2023 клієнтом і адвокатом укладено додаткову угоду №1 до договору, за умовами пункту 1 якої за правову допомогу, передбачену розділом 1 даного договору, представництво та захист інтересів клієнта у суді першої інстанції (Господарський суд міста Києва) зі стягнення заборгованості з Підприємства, клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) орієнтовно у сумі 40 000 грн, якщо інша сума не буде зазначена в актах приймання-передачі наданих послуг; підставою сплати такої винагороди є акти приймання-передачі наданої правової допомоги (наданих послуг).
11.03.2024  між  ТОВ «Аспект Енерджі Плюс» і адвокатом підписано акт приймання-передачі наданих правових послуг, за яким адвокатом надані та такі послуги:
- розроблено правову позицію захисту прав та інтересів клієнта, зроблено аналіз фактичних обставин справи, аналіз судової практики (попередніх судових рішень та постанов), формування доказів (договорів, додаткових угод, актів тощо); надання юридичних консультацій - 15 000 грн;
- підготовлено (складено) та подано до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання згідно з договором купівлі-продажу електроенергії за «зеленим» тарифом - 8 000 грн;
- складено всі необхідні процесуальні документи (відповідь на відзив, додаткові пояснення, заяви (клопотання) тощо) - 8 000 грн;
- належним чином забезпечується участь представника клієнта під час розгляду Господарським судом міста Києва справи за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання Підприємством за договором купівлі-продажу електроенергії за «зеленим» тарифом - 6 000 грн;
- забезпечено повний супровід, складання процесуальних документів та ведення справи у Господарському суді міста Києва за позовною заявою клієнта - 3 000 грн.
Всього загальна сума винагороди (гонорару) за надані послуги складає 40  000,00 грн.
Оплата гонорару підтверджується платіжними інструкціями № 851 від 20.11.2023 на суму 25  000,00 грн та № 924 від 06.03.2024 на суму 15  000,00 грн.
Згідно з копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1059757 від 20.11.2023, представництво інтересів позивача в суді здійснювала адвокат Чеверда Ольга Віталіївна (свідоцтво №00526 від 17.07.2020).
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №     755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі  статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.  mutatis mutandis  рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і    їх необхідність.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Так, додатковим рішенням суду першої інстанції частково задоволено витрати позивача на професійну правничу допомогу, зменшивши їх розмір на 50% у розмірі 20  000,00 грн, з яким колегія суддів не погоджується та вважає такий розмір судових витрат неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатами роботою (наданими послугами).
Обґрунтовуючи розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції позивач посилався, зокрема на розроблення правової позиції захисту прав та інтересів клієнта, аналізу фактичних обставин справи, аналізу судової практики (попередніх судових рішень та постанов), формування доказів (договорів, додаткових угод, актів тощо); надання юридичних консультацій, та вартість такої послуги складає 15 000,00 грн. 
          Колегія суддів зауважує, що зазначена вище послуга розроблення правової позиції, аналізу обставин справи, формування доказів охоплює подання позовної заяви, вивчення і аналіз позовних матеріалів, аналіз судової практики, консультування клієнта щодо перспектив захисту в суді.
          Аналогічний висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду  від 08.03.2023 у справі 873/52/22.
           Також, як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана позивачем на 6 аркушах, стислого змісту, не є складною (стягнення дебіторської заборгованості), що, на переконання  колегії суддів, не потребує значного часу на її виготовлення, а тому і вартість її у розмірі 8000, 00 грн є завищеною. 
          Колегія суддів також вважає завищеною таку послугу, як складення всіх необхідних процесуальних документів (відповідь на відзив, додаткові пояснення, заяви (клопотання) тощо) вартістю 8000,00 грн, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, із всіх перерахованих процесуальних документів позивачем було складено лише відповідь на відзив на 6 аркушах та заяву про участь у справі в режимі відеоконференції на 1 аркуші, що не потребує значного часу на їх виготовлення.
          Крім того, колегія суддів зазначає, що є не зрозумілими такі послуги, як забезпечення повного супровіду, складання процесуальних документів та ведення справи у Господарському суді міста Києва за позовною заявою клієнта - вартістю 3 000 грн, водночас, послуги складення всіх необхідних процесуальних документів (відповідь на відзив, додаткові пояснення, заяви (клопотання) тощо) та участь представника у судових засіданнях  - вже були зазначена позивачем.
          Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).          
Враховуючи  принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, яка не є складною та фактично виконаних адвокатом робіт і підготовлених документів, їх значення для спору, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, який є незначним, як і обсяг наданих послуг; доцільність та необхідність виконання даних робіт (надання послуг), та враховуючи доводи і заперечення відповідача  щодо таких витрат,  колегія суддів  дійшла до висновку, що розумною та співмірною є компенсація витрат позивачу   у розмірі 15 000,00 грн (вивчення і аналіз судової практики, консультування клієнта, подача позовної заяви - 5000, 00 грн, складання процесуальних документів (відповідь на відзив, заява про участь у режимі ВКЗ) - 4000,00 грн, участь у судових засіданнях 15.01.2024, 19.02.2024, 11.03.2024 - 6000,00 грн.)
В іншій частині заявлені витрати на професійну правничу допомогу у цій справі не відповідають критеріям їх реальності та розумності, а тому не підлягають задовленню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі №910/17894/23 підлягає частковому задоволенню. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 у справі №910/17894/23  слід залишити без змін. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі №910/17894/23 слід змінити, зменшивши витрати на професійну правничу допомогу до 15  000,00 грн, в іншій частині заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, відмовити.
Згідно  з ст. 129 Господарського процесуального кодексу судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладаються на Державне підприємство "Гарантований покупець". 
Керуючись статтями 129, 269, 240, 269, 270, 275, 277, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
    ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 у справі № 910/17894/23  залишити без змін. 
3. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі №910/17894/23 змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:
«Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект Енерджі Плюс» адвокатки Чеверди Ольги Віталіївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (вул. Симона Петлюри, буд. 27, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект Енерджі Плюс» (вул. Зелена, буд. 115 б, м. Львів, 79035; ідентифікаційний код 42001918) 15  000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект Енерджі Плюс» адвокати Чеверди Ольги Віталіївни про ухвалення додаткового рішення, відмовити».
4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.
5. Матеріали справи №910/17894/23 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, порядку та строку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови підписано 30.07.2024.

Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                О.М. Коротун

                                                                                В.В. Сулім