ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/7897/24
Номер провадження: 33/813/145/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року  м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:
головуючої судді Орловської Н.В.,
секретар Олійник К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 адвоката Кисіль Віктора Миколайовича на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 липня 2024 року у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 грн) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір в сумі 605,60 грн.
Вказана постанова мотивована тим, що   ОСОБА_1 11.05.2024 о 19:14 годині на автодорозі Т1501 Олександрівка-Білозерка, 23 км, керував транспортним засобом «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Оскільки вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, тому враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу порушника, суд дійшов висновку про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням захисник ОСОБА_1 адвокат Кисіль Віктор Миколайович 19 липня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10.07.2024р. скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування своєї позиції апелянт зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Так, у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення не конкретизована особа водія транспортного засобу, а тому відсутні підстави вважати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Також в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, як визначено ч.1 ст.130 КУпАП та п.2.9а ПДР України. 
Крім того в протоколі вказано, що від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, у той час як ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Такими чином, за позицією апелянта, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 та зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП та п.2.9а ПДР України.
Також апелянт вказує на відсутність у матеріалах справи доказів законності причин зупинки транспортного засобу, а тому усі наступні дії поліцейських є незаконними.
Крім того у матеріалах справи відсутнє письмове направлення ОСОБА_1 на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, що свідчить про порушення процедури такого направлення.
Долучені до матеріалів справи відеозаписи апелянт вважає недопустимими доказами, оскільки останні мають невідоме походження та зроблені на невідомий технічний пристрій.
Крім того відеозапис є електронним доказом, а тому його копія, надана до суду, обов`язково має бути засвідчена електронним цифровим підписом. Оскільки наданий до суду відеозапис не відповідає вказаним вимогам, тому має бути визнаний неналежним та недопустимим доказом. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Кисіль В.М., який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційним судом встановлені такі обставини.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №248373 від 11.05.2024 року, 11.05.2024 о 19:14 годині на автодорозі Т1501 Олександрівка-Білозерка, 23 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
До вказаного протоколу додано відеозапис події з нагрудної камери поліцейського.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, що є у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення та змістом відеозапису.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність події та наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи та узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, які, на переконання апеляційного суду, були в повній мірі досліджені місцевим судом.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання водієм зазначеної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Порядок огляду особи, яка керує транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України від 17.12.2008 № 1103.
Згідно ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
За змістом п.п. 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння 
і дії водія щодо ухилення від огляду.
З аналізу наведених правових норм слідує що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченоїч.1 ст. 130 КУпАП, є зафіксована у встановлений законом спосіб відмова водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, та відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що і є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення заст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи, до суду в якості доказів на підтвердження вказаних обставин працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського та оптичний диск з відеозаписом.
З дослідженого судом першої та апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що 11.05.2024 року ОСОБА_1 , рухаючись по автодорозі Т1501 Олександрівка-Білозерка, 23 км на транспортному «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції. У ході спілкування інспектором поліції виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та підтверджено останнім вживання алкоголю.
На неодноразову пропозицію патрульного поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою.
При цьому, працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 наслідки такої відмови, а саме що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Кисіль В.М. зазначає, що у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення не конкретизована особа, яка керувала транспортним засобом «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому відсутні підстави вважати ОСОБА_1 водієм та, відповідно, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Надаючи правову оцінку вказаному доводу апелянта суд приходить до висновку про його необґрунтованість, оскільки зі змісту дослідженого судом відеозапису вбачається, що 11.05.2024 року після зупинки транспортного засобу «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 поліцейським встановлено особу водія, яким виявися ОСОБА_1 . 
Щодо доводу апелянта про невідповідність змісту протоколу про адміністративне правопорушення диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, то суд також вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.
Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, підставою притягнення ОСОБА_1 , як суб`єкта правопорушення, до юридичної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є наявність в його діях складу правопорушення, визначеного вказаною статтею.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).
Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за:
керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;
відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналізуючи наведені норми закону у їх системному взаємозв`язку з положеннями ст.266 КУпАП, Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку від 17.12.2008 № 1103 слід дійти висновку, що відмова особи, у якої виявлено ознаки алкогольного сп`яніння і яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан такого сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 ПДР України та самостійним складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому суд вважає недоречним посилання апелянта на невідповідність фабули протоколу про адміністративне правопорушення пункту 2.9а ПДР України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки предметом розгляду у даній справі є порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, що, як зазначено вище, є самостійним складом адміністративного правопорушення. 
Також в обґрунтування підстав для закриття провадження у справі захисник посилається на відсутність у матеріалах справи доказів зупинки транспортного засобу працівниками поліції з передбачених законом підстав.
Апеляційний суд вважає вказану позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника необґрунтованою з огляду на наступне. 
Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. (ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію»)
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності тощо. (ст.2 Закону України «Про Національну поліцію»)
Згідно п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До превентивних заходів, які може застосовувати поліція, належить, зокрема, зупинення транспортного засобу. (п.4 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію»)
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено підстави для зупинки транспортного засобу, а частиною третьою цієї статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Апеляційний суд погоджується з твердженням апелянта щодо відсутності у матеіалах справи інформації щодо підстав зупинки поліцейським екіпажем транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . 
Разом з тим, як встановлено вище, у ході спілкування працівниками поліції виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти відповідний огляд на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, на що останній відповів відмовою. 
Наведені обставини у їх сукупності свідчать про доведеність факту порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, яке полягає у відмові на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд зауважує, що правомірність зупинки транспортного засобу не є об`єктом дослідження у межах даної справи, а може бути підставою для оскарження водієм дій патрульних у окремому порядку.
Крім того суд зауважує, що за умови виявлення у особи, яка керує транспортним засобом, ознак алкогольного сп`яніння, незалежно від причин зупинки транспортного засобу, працівники Національної поліції зобов`язані вжити відповідних заходів, спрямованих на виявлення та припинення правопорушення, оскільки в іншому випадку ігнорування вказаних обставин суперечитиме наведеним вище завданням Національної поліції. 
В апеляційній скарзі захисник Кисіль В.М посилається також на неналежність та недопустимість наявного у матеріалах справи відеозапису, як доказу.
Апеляційний суд вважає вказану позицію захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, необґрунтованою з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП)
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №248373 від 11.05.2024 року вбачається, що його невід`ємною частиною є відеозапис, наданий уповноваженою особою до матеріалів справи на оптичному диску, що відповідає наведеним вище положенням КУпАП та є доказом у розумінні ст.251.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису, а посилання апелянта на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є недоречними, оскільки спірні правовідносини не належать до сфери дії цього закону.
З огляду на викладене слід дійти висновку, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського є належним та допустимим доказом по справі та правомірно врахований судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення.
Посилання в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції порядку направлення ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з огляду на відсутність в матеріалах справи письмового направлення на такий огляд, суд також вважає необґрунтованим з огляду на наступне.
Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. (п.8 розділу ІІ Інструкції №1452/735)
За змістом п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що оформлення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, здійснюється у випадку скерування особи до медичного закладу з метою проведення такого огляду.
Ані Інструкцією, ані Порядком не передбачено обов`язкового оформлення направлення особи на огляд до закладу охорони здоров`я у випадку, коли особа відмовляється від проведення такого огляду.
Враховуючи, що наявним у матеріалах справи відеозаписом та інформацією, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, тому у працівників поліції були відсутні підстави для оформлення письмового направлення на проходження такого огляду.
У ході апеляційного розгляду будь-яких інших доказів, які б спростовували зазначені в протоколі обставини надані не були, доводи апеляційної скарги та пояснення, надані в суді апеляційної інстанції, не спростовують висновок суду про наявність порушення п.2.5 ПДР України і, як наслідок, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За відсутності доказів, якими б могли бути заперечені обставини події та складу вчинення ОСОБА_1 адміністративного порушення, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУПАП та застосував адміністративне стягнення з урахуванням характеру правопорушення, його тяжкості, суспільної небезпеки та особи порушника.
За таких обставин постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 10 липня 2024 року є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кисіль Віктора Миколайовича залишити без задоволення.
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 липня 2024 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 18 вересня 2024 року.

Суддя Н.В. Орловська