Справа № 464/2786/24                                Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О. 
Провадження № 33/811/1098/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 , захисника Качмар А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Качмар А.І. в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: с. Стрілки, Старосамбірський район, Львівська область, на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 26 квітня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.
Стягнуто з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 05 квітня 2024 року о 11:45 год, у м. Львові на вул. Сихівській, 2, керуючи автомобілем марки «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Skoda», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3б; 12.1; 13.1 ПДР.
Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Качмар А.І. подала апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді Сихівського районного суду м. Львов від 26 квітня 2024 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.
Зазначає, що ОСОБА_1 не був повідомлений судом про розгляд справи, про наявність постанови дізнався випадково із сайту Судова влада, з матеріалами справи та постановою представник ознайомився лише 10.07.2024.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що накладене стягнення є надто суворим, ДТП відбулось через мокре асфальтне покриття, автомобілі отримали незначні пошкодження, а при прийнятті оскаржуваного рішення суддею не враховано особи ОСОБА_1 , ступінь його вини, його майновий стан, та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Зазначає, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, тому позбавлення права керування транспортними засобами вплине на його можливість працювати та забезпечувати сім`ю.
Крім того, дружина ОСОБА_1 перебуває на 33 тижні вагітності. На обліку перебуває у м. Львові, а місцем проживання сім`ї є с. Стрілки, Старосамбірського району Львівської області. Відсутність посвідчення водія, обтяжить ведення належного медичного супроводу вагітності дружини, її доставлення до медичного закладу.
ОСОБА_1 , захисник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити.
Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляційному порядку не оскаржується. За таких обставин, суд апеляційної інстанції перевіряє обґрунтованість рішення суду в межах заявлених в апеляційній скарзі вимог.
Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суддя суду першої інстанції правильно виходив із того, що його вина у вчиненні вказаного в постанові правопорушення доведена, оскільки підтверджується наявними у цій справі доказами, які не заперечуються стороною захисту в апеляційній скарзі.
Також, розглядаючи адміністративну справу та приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення, суддя суду першої інстанції в повній мірі врахував особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його вини.
Перевіряючи доводи про справедливість призначеного стягнення, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
Так, санкцією ст. 124 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Так, відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи про те, що накладення на правопорушника стягнення у виді позбавлення керування транспортним засобом та поставить його сім`ю у тяжке матеріальне становище, оскільки він є приватним підприємцем, тому позбавлення права керування транспортними засобами влине на можливість забезпечувати сім`ю .
Так, стороною захисту не доведено, що вищевказані доводи відповідають фактичним обставинам, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які доводять, що ОСОБА_1 використовує транспортний засіб у своїй підприємницькій діяльносі.
Разом з тим, суть накладення стягнення полягає саме в тому, що особа, яка вчинила правопорушення обмежується в своїх правах та свободах, що безумовно не може не позначитись на якості її життя.
Апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в повному обсязі були дотримані вимоги закону, оскільки застосоване щодо нього стягнення повністю відповідає санкції статті вчиненого правопорушення.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП врахував характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопорушення та особу правопорушника.
Апеляційний суд вважає, що при призначенні стягнення у відповідності до вимог ст. 34 КУпАП необхідно враховувати як обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення те, що правопорушник повністю визнав вину у вчиненні правопорушення та розкаявся.
Разом з тим, вищевказана обставина не впливає на правильність висновків суду щодо розміру призначеного стягнення, оскільки була врахована судом першої інстанції і призначене ОСОБА_1 стягнення є справедливим.
Також апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 27.02.2024 постановою Сихівського районного суду м. Львова притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Проте 05.04.2024 повторно вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене адміністративне правопорушення, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним порушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює небезпеку, як для самого водія, так і для інших учасників дорожнього руху.
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.
При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки стягнення, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.
Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу адвоката Качмар А.І. залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити адвокату Качмар А.І. строк апеляційного оскарження.
Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 26 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Качмар А.І. в інтересах останнього - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                  Урдюк Т.М.