Справа № 464/7529/23                                Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О. 
Провадження № 22-ц/811/494/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 січня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Просили стягнути з відповідачки заборгованість за договором № 210124-33895-1 від 24 січня 2021 року, станом на 25 жовтня 2023 року в розмірі 20 150,20 покликаючись на невиконання останньою взятих на себе зобов`язань.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 січня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» заборгованість за договором № 210124-33895-1 від 24 січня 2021 року у розмірі 5 450,20 гривень.
У решті вимог позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» 726,00 грн. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 811,50 гривень.
Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржили ТзОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО».
В апеляційній скарзі покликається на те, що п. 3.3. Кредитного договору встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а тому вважають, що суд неправомірно відмовив у стягненні суми заборгованості по відсотках у розмірі 14 700 грн.
Стверджують, що така відмова не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності і що судом помилково не враховано, шо нарахування відсотків відбулося на підставі договору, укладеного з ОСОБА_1 № 210124-33895-1 від 24 січня 2021 року.
Також зазначають, що в матеріалах справи наявні документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу і відповідачкою в суді першої інстанції не було заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а тому відсутні підстави для зменшення вказаних витрат.
Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18.01.2024р. по справі № 464/7529/23 в частині відмови у стягненні заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 22 лютого 2021 року по 21 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 14 700,00 грн.;
-         пропорційному зменшенні витрат на професійну правничу допомогу з 9000,00 грн. до 811,50 грн.;
-         пропорційному зменшенні у стягнення судових витрат по сплаті судового збору з 2684,00 грн. до 726,00 грн. та ухвалити у відповідній частині нове, яким задовольнити позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» про стягнення з  ОСОБА_1 ;?
-         заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 за кожен день користування кредитом за період з 22.02.2021 року по 21.06.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 14 700,00 грн.;
-         витрат на професійну правничу допомогу з 9000,00 грн., понесених у суді першої інстанції;
-         судового збору у розмірі 2684,00 грн.;
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» понесені витрати професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4026,00 грн. за подання апеляційної скарги.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справіє дата складення повного судового рішення - 01 липня 2024 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом та матеріалами справи встановлено, що24 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» (кредитодавцем) та відповідачем (позичальником) укладено кредитний договір № 210124-33895-1 у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора - 395618, про що зазначено у самому договорі в графі «Реквізити та підписи сторін».
Позивачем умови укладеного договору виконано та надано відповідачу кредит у сумі 3 500,00 грн, який був переведений на платіжну карту відповідача НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 363990927 від 21 січня 2021 року.
За умовами договору із додатком - графік розрахунків, що є невід`ємною його частиною (аналогічно підписаний позичальником електронним підписом відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора), сума кредиту за договором становить 5 450,20 грн., яка складається з: 3 500,00 грн. - сума кредиту; 1 950,20 нарахована сума процентів.
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12,81 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).
У відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526, 530 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як визначено у ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст.3 Закону).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.
Враховуючи вищенаведене, зокрема те, щокредитний договір № 210124-33895-1 у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора - 395618, про що зазначено у самому договорі в графі «Реквізити та підписи сторін». суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сума кредиту становить 3 500,00 гривень.
З урахуванням взятих на себе ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, які нею не виконувалися належним чином, та обов`язковості договору для сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення суми боргу у розмірі 5 450,20 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 14 700, 00 грн. не спростовують висновків суду першої інстанції, виходячи із наступних обставин.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 21 червня 2021 року вже утворилася заборгованість за відсотками у розмірі 14 700, 00 грн перед кредитодавцем ТзОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», після чого жодні нарахування не проводилися. Вказаний розрахунок не містить ні порядку, ні розмірів, ні часу нарахування відсотків у такій сумі, що унеможливлює дослідження та перевірку такого. Договір факторингу та витяг з акту-приймання передачі прав, які є похідними від кредитного договору, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості в цій частині.
За вказаних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано вважав не підтвердженими належними доказами позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 14 700, 00 грн., та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» - залишити без задоволення.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 січня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 01 липня 2024 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.