ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року 
м. Київ

справа № 640/16425/20
касаційне провадження № К/9901/36078/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Васильєвої І.А., Олендера І.Я.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України,
на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року (головуючий суддя - Скочок Т.О.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Чаку Є.В.; судді - Єгорова Н.М., Федотов І.В.)
у справі № 640/16425/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Я Р Д»
до Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України,
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Я Р Д» (далі - ТОВ «Я Р Д»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, (далі - ГУ ДПС у м. Києві; відповідач; контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 березня 2020 року                    № 0009630504, від 27 березня 2020 року № 0009640504, від 27 березня 2020 року № 0009650504, від 27 березня 2020 року № 0009660504.

Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 26 квітня 2021 року адміністративний позов задовольнив повністю. 

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 01 вересня 2021 року рішення суду першої інстанції залишив без змін. 

ГУ ДПС у м. Києві звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на фіктивному характері господарських операцій платника з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЕТХОЛД», Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОДАКШН ГРУП», Товариством з обмеженою відповідальністю «ІН-ТЕКС», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕГРАНД ЛТД».

Верховний Суд ухвалою від 08 листопада 2021 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві.

03 лютого 2022 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами з`ясовано, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Я Р Д» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «ІН-ТЕКС» за квітень 2017 року, з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕГРАНД ЛТД» за грудень 2018 року - при визначенні показників декларацій з податку на додану вартість, з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЕТХОЛД» за листопад, грудень 2017 року, з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОДАКШН ГРУП» за січень, лютий 2018 року - при визначенні показників декларацій з податку на додану вартість та за 2017, 2018 роки - при визначенні показників фінансової звітності з їх відображенням у податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства, за результатами якої складено акт від 26 лютого 2020 року № 225/26-15-05-04-05/40157494.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пунктів 44.1, 44.2 статті 44,                 підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 185.1 статті 185,           пунктів 198.1, 198,3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв`язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку за наслідками придбання послуг з утримання обладнання мобільного зв`язку та телекомунікаційної мережі в Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ТЕКС», а також послуг з обслуговування нерухомого майна в Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЕТХОЛД», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОДАКШН ГРУП», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕГРАНД ЛТД» з огляду на удаваний (фіктивний) характер проведених господарських операцій.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган зазначав про відсутність у контрагентів позивача основних фондів, транспортних засобів та трудових ресурсів, а також наявність вироку та протоколів допиту посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЕТХОЛД», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОДАКШН ГРУП», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ТЕКС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕГРАНД ЛТД», в яких останні заперечують свою участь у створенні та фінансово-господарській діяльності зазначених вище суб`єктів господарювання.

Крім того, відповідач дійшов висновку про недотримання платником правил пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 ПК України з підстави ненадання посадовим особам контролюючого органу документів під час проведення перевірки.

На підставі зазначеного акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві 27 березня 2020 року прийнято податкові повідомлення-рішення: № 0009630504, згідно з яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 625900,00 грн; № 0009640504, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі             218839,00 грн за основним платежем та 54710,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;  № 0009650504, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 398113,00 грн за основним платежем та 99528,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; № 0009660504, згідно з яким застосовано штрафні санкції в розмірі 510,00 грн.

Визнаючи протиправними та скасовуючи податкові повідомлення-рішення від 27 березня             2020 року № 0009630504, від 27 березня 2020 року № 0009640504, від 27 березня 2020 року               № 0009650504, суди попередніх інстанцій виходили з того, що господарські операції позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЕТХОЛД», Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОДАКШН ГРУП», Товариством з обмеженою відповідальністю «ІН-ТЕКС», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕГРАНД ЛТД» підтверджено відповідними первинними документами, а контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не надано достатніх доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

На переконання Верховного Суду, наведені висновки судових інстанцій є передчасними з огляду на таке. 

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

Вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Реальність, зокрема, потребує з`ясування того факту, чи справді відповідні послуги отримано від указаних у первинних документах контрагентів. Для цього варто встановити, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між позивачем та його задекларованими постачальниками, хто персонально брав у цьому участь. 

Не досліджено судовими інстанціями і технічну можливість Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЕТХОЛД», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОДАКШН ГРУП», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ТЕКС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕГРАНД ЛТД» надати спірні послуги з урахуванням їхніх фактичних господарських ресурсів, понесення витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщень, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати тощо), а також наявності кваліфікованого персоналу в достатній кількості, враховуючи специфіку розглядуваних послуг. 

При цьому не перевірено, якими силами та засобами надавалися послуги, хто виступав їх конкретними виконавцями, яким чином позивач здійснював контроль за станом виконання послуг тощо.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 27 березня 2020 року № 0009660504, то судові інстанції не виявили серед наданих сторонами документів доказів надсилання контролюючим органом на адресу позивача (вручення уповноваженому представнику платника) разом із наказом від 11 лютого 2020 року № 1454 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Я Р Д» або окремо від нього письмового запиту про надання конкретних первинних та інших документів до перевірки. Водночас, як свідчить лист ГУ ДПС у          м. Києві від 24 березня 2020 року № 52939/10/26-15-5-04-05 «Про розгляд заперечення», на момент розгляду заперечень на висновки акта перевірки платником подано копії документів за операціями з контрагентами.

З огляду на викладене, є цілком об`єктивним висновок судів попередніх інстанцій про те, що факт відмови платника на виконання письмового запиту надати контролюючому органу ті чи інші документи під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та/або відсутність у платника первинних документів щодо господарських операцій на момент проведення такої перевірки ГУ ДПС у м. Києві не доведено.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Отже, постановлені у справі судові рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 березня 2020 року                     № 0009630504, від 27 березня 2020 року № 0009640504, від 27 березня 2020 року № 0009650504 підлягають скасуванню, а справа в цій частині - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість/безпідставність зазначеної частини позовних вимог із відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Водночас, Суд зауважує, що відповідно до статей 1, 2 Закону України від 13 грудня 2022 року            № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Згідно з абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-IX до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Враховуючи приписи Закону № 2825-IX, розглядувана справа в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від                      27 березня 2020 року № 0009630504, від 27 березня 2020 року № 0009640504, від 27 березня 2020 року № 0009650504 підлягає направленню на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, задовольнити частково. 

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 березня 2020 року № 0009630504, від 27 березня 2020 року                        № 0009640504, від 27 березня 2020 року № 0009650504.

Справу в цій частині направити на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду. 

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                             І. А. Гончарова

Судді                                                                                                    І. А. Васильєва 

    І. Я. Олендер